Справа № 569/4621/20
22 травня 2020 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 24 жовтня 2017 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 156000 грн., які відповідач зобов`язувався повернути до 24 жовтня 2019 року. У визначений домовленістю строк відповідач грошові кошти не повернув. На усні та письмове звернення відповідач не реагує, гроші, які позичив, не віддає. Через порушення відповідачем свого зобов`язання змушений звертатися до суду. Крім суми заборгованості, має право на отримання неустойки - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України.
Ухвалою суду від 31 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов та за згодою позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 24 жовтня 2017 року між сторонами укладено договір позики, оформлений в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 156000 грн. та зобов`язувався повернути їх у строк до 24 жовтня 2019 року, про що свідчить оглянутий у судовому засіданні оригінал розписки.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
25 жовтня 2019 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про повернення боргу. Однак, відповідач всупереч наведеним нормам закону та умовам договору позики свої зобов`язання за договором не виконав та грошові кошти не повернув.
Відповідно до ст.525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд приймає до уваги зроблений позивачем розрахунок, відповідно до якого розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 25 жовтня 2019 року (початок прострочення зобов`язання) до 16 березня 2020 року (дата пред`явлення позову) складає 1843,69 грн.
Відтак, вимоги позивача про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 156000 грн та відсотків за користування грошовими коштами в сумі 1843,69 грн обґрунтовані та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.548 ЦК України). Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України вчиняється у письмовій формі.
Законом, а саме ч.1 ст.1050 ЦК України, встановлено зобов`язання сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу у випадку, коли позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками. Якщо предметом договору позики є грошові кошти, обов`язок сплати неустойки виникає лише у випадку встановлення такого виду забезпечення виконання зобов`язання договором.
Укладений сторонами договір позики не містить умов щодо стягнення позикодавцем пені в разі порушення позичальником зобов`язання, а тому підстави для стягнення неустойки відсутні.
Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу), покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.
Враховуючи, що позов задоволено частково, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 1568,29 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 263-265, 273, 280, 284, 353, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 24 жовтня 2017 року в розмірі 156000 (сто п`ятдесят шість тисяч) грн. та відсотки за користування грошовими коштами в сумі 1843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 69 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя :