У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2020 Справа №607/3433/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Приват Банк", ОСОБА_3 , ПАТ "Універсал Банк", третя особа Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання права власності, виключення майна з опису та зняття арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , ПАТ "Приват Банк", ОСОБА_3 , ПАТ "Універсал Банк", третя особа Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання права спільної сумісної власності, виключення майна з опису та зняття арешту.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року позов залишено без руху, оскільки позивачем заявлено дві вимоги: майнового та немайнового характеру, за одну із яких судовий збір оплачений, а за іншу ні. Таким чином, позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору за одну із вимог.

На виконання ухвали суду, позивачем подано заяву про усунення недоліків, в якій вона просить змінити прохальну частину позовної заяви, шляхом виключення позовної вимоги немайнового характеру (зобов`язати Відділ державної виконавчої служби м. Тернополя звільнити майно з-під арешту) та викладено позовну заяву у новій редакції.

В поданій позивачем 24 лютого 2020 року позовній заяві, міститься дві вимоги, одна з яких майнового характеру (визнання права спільної сумісної власності) та немайнового характеру (виключення майна з опису та зняття арешту).

Позовні вимоги про виключення майна з опису та зняття арешту, є однією вимогою немайнового характеру, оскільки є взаємопов`язаними, так як зняття арешту з майна, є дією яка настає після виключення майна з постанови про опис та арешт майна.

Таким чином, твердження позивача, про те що вимогою немайнового характеру є лише «зобов`язати Відділ державної виконавчої служби м. Тернополя звільнити майно з-під арешту», є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, подана позивачем 20 травня 2020 року позовна заява в новій редакції, не відповідає вимогами ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки позивачем не сплачено судовий збір відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому, за вимогу майнового характеру з ціною позову в розмірі 9 500 гривень, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 840, 80 гривень, що позивачем було зроблено та стверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

За подання позовної заяви фізичною особою вимоги немайнового характеру підлягає до сплати судовий збір в 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що складає 840,80 гривень.

Зі змісту позовних вимог, а саме із прохальної частини позовної заяви, вбачається, що позивач просить суд задовольнити дві вимоги (майнового та немайнового характеру), проте судовий збір сплачений лише за одну вимогу, таким чином, позивачу необхідно оплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 840, 80 гривень та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Приват Банк", ОСОБА_3 , ПАТ "Універсал Банк", третя особа Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання права власності, виключення майна з опису та зняття арешту залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. М. Позняк