ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/2527/19 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
провадження № 22-ц/807/1867/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Кримської О.М.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.09.2011р., згідно якої отримала кредит у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифами банку. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30.09.2019р. має заборгованість в сумі 284 046,41 грн., яка складається із: 3 496,09 грн. - заборгованість за кредитом; 274 865,57 грн. - заборгованість по процентам; 5684,75 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми за-

боргованості, тому банк просив стягнути заборгованість у розмірі 121 198,63 грн., яка складається із: 3 496,09 грн. заборгованість за кредитом, 117 702,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 09.09.2011р. по 31.07.2018р., а також судові витрати в сумі 1 921 грн.

Заочним рішенням Кам`янсько Дніпровським районним суду Запорізької області від 20 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 09.09.2011р. у розмірі 3 496,09 грн. та 1921 грн. судового збору.

В решті вимог позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку у цій частині задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків, оскільки це суперечить суті кредитного договору та не узгоджується з вимогами ст. ст. 1046, 1048 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтями 19, 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09.09.2011 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Банк виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти на платіжну картку, якими вона скористалась, але не повернула їх банку разом з нарахованими відсотками.

Кредитодавець у позові просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 121 198,63 грн., яка складається із: 3 496,09 грн. заборгованість за кредитом, 117 702,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 09.09.2011 р. по 31.07.2018 р.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк", а саме, в частині стягнення з відповідача лише суми тіла кредиту в розмірі 3 496,09 грн., суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на підставі яких нарахована заборгованість по відсоткам. А тому визнав недоведеними вимоги позивача щодо заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

Рішення оскаржується банком тільки в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо процентів.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на те, що такий висновок суду не відповідає наявним матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що суд не взяв до уваги, що умови договору були узгоджені не лише Умовами та правилами надання банківських послуг, які суд не визнав складовими договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а ще й довідкою про умови кредитування, яка містить всі істотні умови, зокрема, щодо процентної ставки за користування кредитними коштами, яка підписана позичальником.

Перевіривши ці доводи, колегія визнає їх частково обґрунтованими.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у пи-

сьмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на вказані норми, якими чітко унормовано письмову форму кредитного договору, суд обґрунтовано не визнав Умови та правила надання банківських послуг, копія яких долучена до справи, складовими кредитного договору між сторонами у справі, оскільки вони не підписані позичальником.

Але колегія при цьому наголошує на тому, що суд не звернув уваги на довідку про умови кредитування, яка була підписана відповідачем у день підписання заяви від 09.09.2011р. ( а.с. 9), а отже є складовою кредитного договору, у якій визначені істотні його умови.

Так, у довідці про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» між сторонами узгоджені наступні умови кредитування: тип кредитної лінії поновлювана; базова процентна ставка за користування кредитними коштами 2,5 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячного платежу ( включаючи плату за користування кредитними коштами) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення платежів до 25 числа наступного місяця за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка вираховується як пеня (1) базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам більше 50 грн. протягом 5 і більше днів; штраф у випадку прострочення будь-якого платежу терміном більше як 30 днів у сумі 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості ( а.с. 9).

Строк дії договору не визначено, що встановив суд, стягуючи тіло кредиту згідно з першою вимогою банку відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України.

В такому разі відсотки банк мав право нараховувати увесь період користування кредитними коштами, а тому їх слід стягнути за весь період, за який просить банк з 09.09.2011р. по 31.07.2018р., оскільки відповідач, отримавши копію позовної заяви, проти вимог банку не заперечувала, заяв про застосування строку позовної давності не надавала.

Перевіривши розрахунок, колегія встановила, що банком у вказаному періоді відсотки нараховувались за ставкою, визначеною умовами кредитування з 09.09.2011р. по 31.08.2014р., та станом на цю дату визначена заборгованість по відсоткам становить 631,83 грн. ( а.с. 6).

В подальшому банк неправомірно змінив розмір відсотків без укладення додаткової угоди з відповідачем, а тому відсотки за наступний період з 01.09.2014р. по 31.07.2018р. слід розрахувати за узгодженою ставкою 2,5 % на місяць ( 30 % річних).

З 01.09.2014р. по 31.07.2018р. розмір заборгованості по тілу кредиту був незмінним

3 496,09 грн., кількість днів у цьому періоді становить 1065, тому розмір відсотків за користування кредитним лімітом у цьому періоді буде становити: 3 496,09 х 30 : 100 : 360 х 1056 = 3 076,56 грн. У цьому період відповідачем була сплачена єдина сума на погашення заборгованості у розмірі 222,06 грн., яку слід відрахувати із загальної визнаної суми відсотків: 3 076,56 222,06 = 2 854,50 грн., але до цієї суми слід додати заборгованість нараховану станом на 31.08.2014р. у сумі 631,83 грн. Тому загальна сума заборгованості по відсоткам до стягнення становитими: 2 854,50 + 631,83 = 3 486,33 грн.

Враховуючи все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду в оскаржуваній частині та приймає постанову про часткове задоволення позову банку щодо відсотків, стягнувши з відповідача на його користь відсотки в сумі 3 486,33 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України колегія вирішує питання про розподіл судових витрат на стадії апеляційного провадження.

Так, банком за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 2 881,50 грн., а задоволено позов на суму 3 486,33 грн., тому компенсації банку за рахунок відповідача належить сума судового збору: 3486,33 х 2881,50 : 121 198,63 = 83,89 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішення Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позову банку щодо стягнення відсотків.

Позов АТ КБ «Приватбанк» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором б/н від 09.09.2011р. у розмірі 3486 (три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 33 копійки та судовий збір на стадії апеляційного провадження у сумі 83 (вісімдесят три) гривень 89 копійок.

В іншій частині позову щодо решти суми відсотків відмовити.

Рішення в іншій частині не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 27 травня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кримська О.М.

Подліянова Г.С.

Дата документу 27.05.2020 Справа № 318/2527/19