РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020

м.Харків

Справа № 639/1287/20

провадження 2/639/866/20

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого дії законний представник ОСОБА_3 , 3 особа-Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2020 звернувся до суду з позовом до малолітнього ОСОБА_4 , 2016 року народження, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачеві та зняття дитини з реєстрації місця проживання.

Свої позовні вимоги , з урахуванням уточнень, позивач мотивує тим, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 дитина з його колишньою дружиною ОСОБА_3 проживала в квартирі, а у грудні 2016 ОСОБА_4 прийняв громадянство Росії та зареєстрований у м.Суджа Курської області разом з матір`ю.

З посиланням на норми ч.2 ст. 405 ЦК України позивач просив задовольнити позовні вимоги, надавши в судове засідання заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю ( а.с.26).

Відповідач ОСОБА_3 , яка дії в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2016 року народження. про день, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України ( а.с. 36).

Представник 3 особи-Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, надав висновок щодо недоцільності визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, стверджуючи, що малолітній правомірно зареєстрований в житловому приміщенні за заявою батьків. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження, реєстрація особи за відповідною адресою свідчить про її проживання у такому житлі постійно або періодично. Обмеження прав дитини є незаконним. Інформації про наявність у малолітнього іншого житла, яке б належало йому на праві власності або праві користування, відсутня ( а.с. 42-44).

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази , надані в обґрунтування позову, приходить до наступного.

Згідно договору дарування, посвідченого 30.01.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Л.П., трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 8-9).

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Реєстру територіальної громади м.Харкова в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та з 31.03.2016 малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 4).

Відповідно до даних паспорту ОСОБА_1 , він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 25.07.2015. Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 -позивач та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 13.02.2016 ( а.с. 15,32).

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано рішення Суджанського районного суду Курської області Росії від 16.01.2019, яким задоволено позов ОСОБА_1 , встановлено, що він не є батьком ОСОБА_2 , уродженця м.Харкова , громадянина України, покладено обов`язок виключити з графи «відомості про батька» запису актів про народження № 105 від 13.02.2016 ОСОБА_2 , складеного Жовтневим відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції України, про батьківство позивача ( а.с. 29-31). Таким чином, судом Росії, на орган запису актів цивільного стану держави Україна покладено обов`язок виконати рішення іноземного суду, що суперечить положенням ст. 462 ЦПК України, якими передбачено, що рішення іноземного суду ( суду іноземної держави. Інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На підтвердження факту не проживання малолітнього ОСОБА_4 за місцем реєстрації в м.Харкові з 19.08.2016 позивачем надані копії заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_7 довідку, що дана малолітньому ОСОБА_4 про реєстрацію в АДРЕСА_2 з 26.12.2016 складом сім`ї- ОСОБА_3 , 1989 року народження (а.с. 12,13).

24.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про зняття ОСОБА_4 , 2016 року народження з реєстрації місця проживання та отримав відмову через відсутність письмової згоди другого з батьків, що суперечить п. 26 Правил реєстрації актів місця проживання, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.206 № 207, ч.7 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 160 СК України ( а.с. 16,18).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог до малолітнього ОСОБА_4 , 2016 року народження та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або непроживання відповідача без поважних причин понад один рік в квартирі ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за місцем реєстрації і проживання свого батька ОСОБА_1 , який є власником квартири кв. АДРЕСА_1 .Отже, дитина набула право користування спірною квартирою як член сім`ї власника відповідно до статей 29, 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право до поки є членом сім`ї власника квартири.

Малолітня особа не може самостійно обирати місце проживання, тому факт його непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення його права користування житлом.

Як зазначено у статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до статті 16 Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Доказів того, що дитина неправомірно набула право на користування спірною квартирою позивачем не надано. ОСОБА_4 був зареєстрований в квартирі як член сім`ї власника, а тому не має правового значення його походження від батька.

При цьому слід зазначити, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло, правомірність застосування якого за обставинами цієї справи позивачем не доведено.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 89, 259, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України, cуд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до малолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого дії законний представник ОСОБА_3 , 3 особа-Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з державної реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 04.01.2016 Жовтневим РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській обл., прож. АДРЕСА_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрований АДРЕСА_3 ), Законний представник- ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 );

З особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (, м.Харків, вул.Чернишевського, 55).

Повне судове рішення складено 25.05.2020.

СУДДЯ -