РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., за участі представника співвідповідача Гурильова А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське (фермерське) господарство «Пилипчук» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до Лагідненської сільської ради Токмацького районного суду Запорізької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське (фермерське) господарство «Пилипчук», яким просить визнати за ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою площею 50,2 га., яка знаходиться на території Лагідненської (до перейменування Кіровської) сільської ради, для ведення фермерського господарства згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою затвердженого рішенням 2 сесії 21 скликання Токмацької районної Ради народних депутатів Токмацького району Запорізької області Української РСР 15.12.1992 року №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує наступним.

Відповідно до державного акту на право успадкованого володіння земельною ділянкою ОСОБА_3 надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 50,2 га., що знаходиться у селі Могутнє Токмацького району Запорізької області, для ведення фермерського господарства.

З метою ведення на вказаній земельній ділянці фермерського господарства ОСОБА_3 створив та зареєстрував Селянське (фермерське) господарство « Пилипчук ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2017 року.

Головою Фермерського господарства «Пилипчук» являється позивач, який обраний згідно з протоколом № 1 загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства "Пилипчук" від 29 квітня 2010 року, у зв`язку зі смертю засновника господарства ОСОБА_3 , як його правонаступник.

Позивач є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Вказана вище земельна ділянка використовується Фермерським господарством «Пилипчук».

З метою успадкування земельної ділянки позивач звертався до Токмацької районної нотаріальної контори, але нотаріус в усній формі відмовила позивачу в оформленні спадщини, так як позивач не надав правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Як вважає нотаріус, документ, що посвідчував право власності померлого на земельну ділянку відсутній, має на руках лише документ, що підтверджує право довічного успадковуваного володіння землею померлим ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим що не має можливості успадкувати належне батькові позивача право користування земельною ділянкою, позивач не має можливості належним чином користуватись земельною ділянкою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка належала на праві довічного успадкованого володіння ОСОБА_3 , то така земельна ділянка повинна на тому самому праві перейти до його спадкоємця, позивача.

Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (стаття 23 ЗУ «Про фермерське господарство»).

Згідно Статуту Фермерського господарства «Пилипчук», господарство здійснює володіння, користування і розпорядження майном у відповідності з метою і цілями діяльності, передбаченими цим Статутом та в порядку, встановленому Засновником (власником) та чинним законодавством України, майно Господарства належить членам Фермерського господарства.

Необхідною умовою для створення і функціонування селянського ( фермерського) господарства у відповідності до ЗУ «Про селянське ( фермерське) господарство», діючого на момент створення Фермерського господарства «Пилипчук», була наявність земельної ділянки, що мала перебувати у власності або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство.

Рішення у даній справі прямо вплине на права та інтереси селянського (фермерське) господарства «ПИЛИПЧУК», оскільки саме на спірній земельній ділянці останнє здійснює свою господарську діяльність, а позбавлення такого права (у разі відмови у задоволенні позову) зробить не можливим здійснення господарської діяльності селянського (фермерського) господарства «ПИЛИПЧУК».

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 18.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, зазначені недоліки позивачем усунені.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 05.08.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.10.2019 р. залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське господарство «Пилипчук» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року зупининено провадження по цивільній справі до розгляду справи №368/54/17 Верховним Судом.

Ухвалою суду від 16.12.2019 р. поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське господарство «Пилипчук» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 04.03.2020 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, відзив на позов не надав.

Представник третьої особиСелянське (фермерське) господарство «Пилипчук» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в судовому засіданні проти позову заперечує, надав відзив наступного змісту.

Токмацьким районним судом Запорізької області в порядку позовного провадження розглядається справа №328/1788/19 за позовом ОСОБА_2 до Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа - СФГ «Пилипчук» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

В силу ч. 2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Користуючись наданим процесуальним правом та на виконання ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 21.10.2019, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі по тексту - Головне управління) подає відзив на позовну заяву по вищезгаданій судовій справі, який полягає у нижченаведеному.

Відповідно до вимог, викладених в статті 178 ЦПК України, Головне управління зазначає, що не визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Крім того, керуючись цими ж процесуальними приписами, відповідач вказує на те, що він не згодний з усіма обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги, виходячи з нижченаведеного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , на підставі рішення Токмацької районної ради народних депутатів Токмацького району Запорізької області від 15 грудня 1992 року №1, була надана у довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 50.2 га.

Згадана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи копією Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею б/д б/н, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за №30 від 27 липня 1995 року.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ст. 92 Земельного кодексу України).

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених норм, слід зазначити, що право довічного успадковуваного володіння землею прирівнюється до постійного користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції від 16.03.2010) право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Враховуючи наведені положення норм матеріального права, слід дійти висновку про те, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам і фермерським господарствам не передбачена.

В силу положень ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Ст. 125 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено склад спадщини.

Так, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Пунктом 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, за життя ОСОБА_3 не було переоформлено право довічного успадкованого володіння землею на право власності або користування, тому з його смертю таке право на землю припинилося. Право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування (довічного спадкового володіння) земельною ділянкою без укладення договору про правокористування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Верховний Суд, вирішуючи справу у подібних спірних правовідносинах, дійшов наступного висновку (постанова від 13.03.2019 по справі №178/922/15 додається) цитую:

«...право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

З урахуванням зазначеного суди дійшли помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки чинним законодавством України не передбачено такого права на земельну ділянку, як довічне успадковане володіння, і таке право не може входити до складу спадщини і не може бути успадковано.

Разом з тим, суди не врахували, що положення пункту 8 постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 13 травня 1992 року, стосуються лише спадкодавця, який отримав право на довічне успадковуване володіння спірною земельною ділянкою, володів земельною ділянкою, однак матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА 3 скористався правом на оформлення права власності або землекористування на спірну земельну ділянку у відповідності та порядку, визначеному нормами ЗК України (який набрав чинності 01 січня 2002 року)».

Враховуючи вищенаведені обставини та підстави, Головне управління вважає, що відсутні правові підстави визнання за позивачем права довічного успадковуваного володіння спірною земельною ділянкою в порядку спадкування.

Відповідно до пп. 1 ч. 5. ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення, серед іншого, зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Просить відмовити в позові ОСОБА_2 повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст.57,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою від 27.07.1995 р. ОСОБА_3 надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку площею 50,2 га., що знаходиться у селі Могутнє Токмацького району Запорізької області, для ведення фермерського господарства.

З метою ведення на вказаній земельній ділянці фермерське господарство ОСОБА_3 створив та зареєстрував Селянське (фермерське) господарство «ПИЛИПЧУК», станом на сьогоднішній день головою Фермерського господарства «Пилипчук» є позивач, який обраний згідно з протоколом №1 загальних зборів членів селянського (фермерського) господарства "Пилипчук" від 29 квітня 2010 року, у зв`язку зі смертю засновника господарства ОСОБА_3 , як його правонаступник.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, який після себе залишив нерухоме майно, зокрема, спірну земельну ділянку.

До позивача, як сина померлого ОСОБА_3 перейшло право на прийняття спадщини, в яку входить спірна земельна ділянка.

Вказана вище земельна ділянка використовується Фермерським господарством «ПИЛИПЧУК».

З метою успадкування земельної ділянки позивач звертався до Токмацької районної нотаріальної контори, але нотаріус в усній формі відмовила позивачу в оформленні спадщини, так як позивач не надав правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Як вважає нотаріус, документ, що посвідчував право власності померлого на земельну ділянку відсутній, має на руках лише документ, що підтверджує право довічного успадковуваного володіння землею померлим ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим що не має можливості успадкувати належне батькові позивача право користування земельною ділянкою, позивач не має можливості належним чином користуватись земельною ділянкою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка належала на праві довічного успадкованого володіння ОСОБА_3 , то така земельна ділянка повинна на тому самому праві перейти до його спадкоємця, позивача.

Відповідно до листа Токмацької районної державної нотаріальної контори №10 від 18.02.2020 р. спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена.

Відповідно до листа Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку №635/120-20 від 19.05.2020 р. земельною ділянкою площею 50,2 га., яка розташована та території Кіровської сільської ради користується ОСОБА_2 . Згідно технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області земельна ділянка внесена до ДЗК кадастровий номер :11:001:0071. Земельна ділянка нікому не надавалась та не розподілялася між іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України від 21.10.2001 р. держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною 2 статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно з статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися слідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної їй на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Проте, оформити спадкове право на земельну ділянку у розмірі 50,2 га., позивач не може, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Спадкодавцем документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку не наданий.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Позбавлення позивача права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою підриває принцип правової визначеності. На відповідні правовідносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статею 1 Протоколу Першого Конфенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 41 Конституції України. Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковувань володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.

Зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, оскім тих, перелік яких визначено у ст. 1219 ЦК УКкраїни, тому спадкоємець стає учасником правовідносин з довічного успадковуваного володіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Лагідненської сільської ради Токмацького району Запорізької області, співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське (фермерське) господарство «Пилипчук» про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою площею 50,2 га., яка знаходиться на території Лагідненської (до перейменування Кіровської) сільської ради, для ведення фермерського господарства згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою затвердженого рішенням 2 сесії 21 скликання Токмацької районної Ради народних депутатів Токмацького району Запорізької області Української РСР 15.12.1992 року №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Лагідненська сільська рада Токмацький район Запорізька область, місцезнаходження: 71774, Запорізька область, Токмацький район, с. Лагідне, вул. Центральна, буд.110А.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Селянське (фермерське) господарство «Пилипчук», місцезнаходження: 71774, Запорізька область, Токмацький район, с. Кірове.

Співвідповідач - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, місцезнаходження: 69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд.50.

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2020 року.

Суддя: