Провадження №2/235/738/20
Справа №235/1031/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Комарової О.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка її чоловіка ОСОБА_2 , яка при житті склала заповіт. Згідно умов заповіту все свої майно на випадок смерті заповіла їй. 04.06.2019 року вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 04.06.2019 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва на спадщину від 17.07.1974 року та свідоцтва на спадщину від 12.08.1969 року., оригінали яких збереглись в Донецькому обласному архіві, доступ до якого відсутній. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 33).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а. с. 6).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно нотаріально посвідченому заповіту від 17.06.2005 року спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на момент смерті, заповіла ОСОБА_1 ( а. с. 10).

Згідно довідки Покровського координаційного комітету самоорганізації населення № 1223 від 11.02.2020 р. ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_2 з 2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживала в цьому будинку без реєстрації до 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 ( а. с. 8).

04.05.2018 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. ( а.с. 9).

Згідно листа КП БТІ від 15.01.2019 р. за № 58/01-02 до 01.01.2013 р. будинок АДРЕСА_3 належав 1/2 частина ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого державним нотаріусом 2-ї Красноармійської державної нотаріальної контори від 17.07.1974 року реєстр № 2444 в КП БТІ зареєстровано 19.07.1974 р. та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 12.08.1969 року, реєстр 2263, в КП БТІ зареєстровано 19.08.1969 р. Загальна площа 38,4 кв.м., житлова площа 25,5 кв.м. будинку АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: А-1 житловий будинок, пг-погріб, а-1-тамбур ( а. с. 7).

Згідно листа Першої Покровської державної нотаріальної контори від 25.02.2020р. за № 108/01-16 на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.02.2020р. за № 59565668, відкрита спадкова справа за № 534 від 05.11.2008 року. Із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ( а. с. 34, 66).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до правил ст.ст. 15,16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено в наявності у позивача правовстановлюючого документу на житловий будинок, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2019 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Згідно листа Донецького обласного державного нотаріального архіву від 31.01.2019 року за № 75/01-12 видати дублікати правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.08.1969 року за р. № 2263 та свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.07.1974 року за р. № 2444 не виявляється можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній ( а.с. 64).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 4 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема встановлення судом факту належності ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7, 63), факту прийняття спадщини позивачем спадщини після смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою з місця проживання ( а. с. 8), зверненням до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також ,зважаючи на наявність перешкод в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, незважаючи на наявність реєстрації на об`єкт нерухомого спадкового майна, що підтверджено відомостями з КП БТІ, враховуючи, що у позивача були вичерпані інші можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в судовому порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 1218, 1266, 1268, 1296, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач: Покровська міська рада , місце знаходження: м. Покровськ, площа Шибанкова, 11.

Суддя