Справа № 466/2150/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати,

у с т а н о в и в:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова, в якому просить стягнути з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2019 по 29 лютого 2020 років в розмірі 33433 грн., коп. та 9127 грн., 58 коп. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що вона перебуває у трудових відносинах з Комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова більше 20 років і працює на момент подання позову до суду на посаді лікаря-стоматолога. ЇЇ місячний оклад складає 4361 грн., надбавка за стаж роботи 1308 грн. 30 коп. З липня до грудня 2019 року відповідачем була нарахована їй заробітна плата у розмірі 30252 грн. 83 коп., а з січня до лютого 2020 року 11279 грн. 27 коп., а також здійснювалися відповідні податкові відрахування. Однак, жодних коштів з 01.07.2019 по 29.02.2020 включно вона не отримувала. Таким чином, період заборгованості відповідача з виплати їй заробітної плати є 8 місяців (з 01.07.2019 по 29.02.2020). Сума заборгованості складає 41532 грн. 10 коп. З цієї суми (після відрахувань податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%) вона мала б отримати 33433 грн. 34 коп.

Оскільки жодних коштів за цей час вона не отримувала, вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати їй заробітної плати протягом 8 місяців незаконною та такою, що порушує її право на оплату праці.

Окрім цього, вважає, що такою бездіяльністю відповідача їй було завдано моральної шкоди, зокрема вона втратила можливість забезпечити свої базові життєві потреби та потреби своєї сім`ї, можливість придбати необхідні їй ліки за станом здоров`я ліки, оскільки вона є інвалідом ІІІ-ої групи, вона неодноразово зверталася до близьких людей за фінансовою підтримкою, переживала моральні труднощі щодо необхідності звернення до суду за захистом своїх прав. Відтак, достатній розмір коштів за завдану їй моральну шкоду вважає 2-місячну суму її заробітної плати, яку б вона мала регулярно отримувати, у розмірі 9127 грн., 58 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м.Львова в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву до суду не подавалося. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді лікаря стоматолога-терапевта в Комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова з 20.05.1999 по теперішній час, що стверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно довідки про доходи №173 від 23.01.2020 року, яка видана Комунальною 5-тою стоматологічною поліклінікою м. Львова, вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.07.2019 по 31.12.2019, у розмірі 30252 грн. 83 коп.

Також згідно довідки №32 від 25.02.2020 яка видана Комунальною 5-тою стоматологічною поліклінікою м. Львова, вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.01.2020 по 29.02.2020, у розмірі 11279 грн. 27 коп.

Відрахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5% склали суму, у розмірі 8098 грн. 76 коп.

Таким чином заборгованість з виплати заробітної плати відповідача перед позивачем становить 33433 грн. 34 коп. (41532,10 грн. 8098,76 грн. = 33433 грн. 34 коп).

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01 липня 2019 по 29 лютого 2020 року становить 33433 грн., 34 коп.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем та з 01 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року, їй було нараховано та не виплачено заробітну плату, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі у розмірі 33433 грн., 34 коп., згідно довідок про доходи №173 від 23.01.2020 та №32 від 25.02.2020 підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 231-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити, що у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак позивач у відповідності до вимог ст.23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами завдання йому факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а відтак заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

На підставі наведеного відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 7, 43 Конституції України, ст. ст. 2, 94, 115. 232, 233, 235 КЗпП України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», суд

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова, , місце знаходження: м. Львів, вул. Замарстинівська, 39 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 (тридцять три тисячі чотириста тридцять три) гривні, 34 копійки заборгованості з виплати заробітної плати за період з 01 липня 2019 по 29 лютого 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки, , місце знаходження: м. Львів, вул. Замарстинівська, 39 судовий збір в доход держави в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський