Ухвала

Іменем України

18 травня 2020 року

м. Київ

справа № 314/5472/16-ц

провадження № 61-5760ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Трейдторг» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» (далі - ТОВ «Гарантія Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Трейдторг» (далі - ТОВ «ТД «Трейдторг»), у якому просило суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 15 серпня 2014 року № 15/08-1 за договором поставки

від 12 травня 2014 року № 038/14, укладений між ТОВ «ТД «Трейдторг» та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області

від 13 жовтня 2016 року позов ТОВ «Гарантія Плюс» задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 15 серпня 2014 року

№ 15/08-1 за договором поставки від 12 травня 2014 року № 038/14, укладений між ТОВ «ТД «Трейдторг» та ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Гарантія Плюс» відмовлено.

У грудні 2019 року ТОВ «Гарантія Плюс» звернулося до Запорізького апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області

від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами, у якій зазначено, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення апеляційним судом у цій справі стало надання ОСОБА_1 письмової згоди від 08 серпня 2014 року на відступлення права вимоги за договором поставки від 12 травня 2014 року № 038/14, яку підписано

ТОВ «Гарантія Плюс» та ТОВ «ТД «Трейдторг».

19 листопада 2019 року на адресу ТОВ «Гарантія Плюс» надійшов лист від ТОВ «ТД «Трейдторг» від 23 жовтня 2019 року, в якому останнє стверджує, що ніколи не надавало та не підписувало письмової згоди від 08 серпня 2014 року на відступлення права вимоги за договором поставки від 12 травня 2014 року

№ 038/14. В листі зазначається, що ТОВ «ТД «Трейдторг» ніколи не підписувався договір про відступлення права вимоги від 15 серпня 2014 року № 15/08-1

з ОСОБА_1

ТОВ «Гарантія Плюс» вважає, що письмова згода від 08 серпня 2014 року

є підробленим документом, у зв`язку з чим Заводським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП Запорізької області розпочато кримінальне провадження № 0001492.

Посилаючись на пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України, ТОВ «Гарантія Плюс» просило суд скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області

від 16 лютого 2017 року, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року заяву ТОВ «Гарантія Плюс» про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області

від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постанова Запорізького апеляційного суду мотивована тим, що письмова згода

від 08 серпня 2014 року була предметом дослідження апеляційного суду, учасники справи не були позбавлені можливості обговорювати його, надавати йому оцінку, доводити його недійсність, недопустимість, зокрема, через підробленість, просити виключити з доказової бази або просити призначити експертне дослідження.

ТОВ «Гарантія Плюс» фактично просило здійснити переоцінку дослідженого в ході апеляційного розгляду справи доказу, що не визнається нововиявленою обставиною відповідно до положень частини четвертої статті 423 ЦПК України. На час подання заяви про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами підробленість письмової згоди від 08 серпня 2014 року належними

і допустимими доказами не встановлена, а лист контрагента за договором поставки в особі ТОВ «ТД «Трейдторг» про те, що ним не надавалась письмова згода від 08 серпня 2014 року та не підписувалась його керівником, не може розцінюватись як достовірне підтвердження підробленості письмового доказу

у справі. Обставини, на які посилається в своїй заяві ТОВ «Гарантія Плюс» не

є нововиявленою обставиною в розумінні статті 423 ЦПК України.

23 березня 2020 року ТОВ «Гарантія Плюс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, у якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області

від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Гарантія Плюс» не було відомо про підробку письмової згоди від 08 серпня 2014 року, а стало відомо тільки

19 листопада 2019 року з листа від 23 жовтня 2019 року, який надійшов на їхню адресу від ТОВ «ТД «Трейдторг». Зазначене є підставою для задоволення заяви про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого

2017 року за нововиявленими обставинами у справі № 314/5472/16-ц.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA,

№ 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ТОВ «Гарантія Плюс»не

є нововиявленими, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуальногоправа є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантія Плюс» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Трейдторг» про визнання договору недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат