Справа № 638/3504/19
Провадження № 2/638/1360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Омельченко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єніна Лариса Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом - позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єніна Лариса Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 липня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Ларисою Вікторівною, зареєстрований за №1170.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 24 липня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. вчинено виконавчий напис № 1170, яким звернено стягнення на грошові кошти в розмірі 25000,00 доларів США, що розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN2535 строкового банківського вкладу (для громадян) від 28.05.2013 р.

Зазначені кошти є предметом застави депозитного вкладу, на підставі договору застави, посвідченого 09.06.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., за реєстровим номером 787 та передані в заставу ОСОБА_1 .

25.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження № 56860652 про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 25000,00 доларів США, що розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN2535 строкового банківського вкладу (для громадян) від 28.05.2013 р.

16.01.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із поданням про звернення стягнення на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 в сумі 25000 доларів США на користь ОСОБА_1 , які перебувають у інших осіб, а саме в АТ КБ "Приватбанк".

Вчиняючи виконавчий напис від 24.07.2018 року № 1170 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. було здійснено звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 25000 доларів США, що розмішені на депозитному рахунку, який належить ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що такий виконавчий напис нотаріуса вчинений у спосіб, що не відповідає закону, а саме ст. 26, 32, 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки в даному випадку предметом застави може бути лише право грошової вимоги (майнова вимога до банку), звернення стягнення на яке здійснюється виключно шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Крім того, позивач зазначив, що згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Між тим, таке повідомлення надіслано не було, що є підставою для визнання виконавчого напису від 24 липня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача ОСОБА_3 до суду надав письмові пояснення, заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чаплинський О.В. до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав.

Треті особи - приватний нотаріус ХМНО Єніна Л.В. та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не подавали.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. вчинено виконавчий напис № 1170, яким звернено стягнення на грошові кошти в розмірі 25000,00 доларів США, що розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN2535 строкового банківського вкладу (для громадян) від 28.05.2013 р.

Зазначені кошти є предметом застави депозитного вкладу, на підставі договору застави, посвідченого 09.06.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., за реєстровим номером 787 та передані в заставу ОСОБА_1 .

25.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження № 56860652 про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 25000,00 доларів США, що розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк», які належать ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN2535 строкового банківського вкладу (для громадян) від 28.05.2013 р.

16.01.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із поданням про звернення стягнення на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 в сумі 25000 доларів США на користь ОСОБА_1 , які перебувають у інших осіб, а саме в АТ КБ "Приватбанк".

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV (далі - Закон № 1255-IV) рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов`язки, у тому числі майнові права на грошові кошти, шо знаходяться на банківському рахунку.

Майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку - право клієнта (володільця рахунка) надавати розпорядження про перерахування і видачу сум з банківського рахунка відповідно до договору банківського рахунка; право вкладника або особи, на користь якої розміщено банківський вклад, вимагати виплати грошової суми (вкладу) та процентів на неї або доходу в іншій з формі відповідно до договору банківського вкладу; право бенефіціара або володільця рахунка умовного зберігання (ескроу) вимагати перерахування грошових коштів, що знаходяться на рахунку умовного зберігання (ескроу), що випливає з договору рахунка умовного зберігання (ескроу).

Відповідно до ст. 26 Закону № 1255-IV обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону № 1255-IV якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону № 1255-IV якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 33 Закону № 1255-IV у разі якщо предметом забезпечувального обтяження є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на вкладному (депозитному) банківському рахунку, відкритому у зв`язку з договором банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу, обтяжувач має право вимагати від банку видачі вкладу в повному обсязі або (якщо це можливо згідно з умовами договору банківського вкладу) частини вкладу в розмірі, достатньому для задоволення забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача. Якщо обтяжувач вимагає видачі вкладу в повному обсязі та розмір грошових коштів, що знаходяться на відповідному вкладному (депозитному) банківському рахунку, перевищує розмір забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача, банк зобов`язаний перерахувати залишок коштів на рахунок, зазначений у договорі банківського вкладу, або рахунок, вказаний боржником.

У разі якщо предметом забезпечувального обтяження є майнові права на грошові кошти, що розміщені на вкладному (депозитному) банківському рахунку, відкритому у зв`язку з договором банківського вкладу на умовах його повернення після закінчення встановленого договором строку або на інших умовах його повернення, крім видачі вкладу на першу вимогу, або на рахунку умовного зберігання (ескроу), звернення стягнення на предмет обтяження здійснюється в порядку, передбаченому статтями 27-32 нього Закону, якщо інше не передбачено договором банківського вкладу або відповідно договором рахунка умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, в даному випадку предметом застави може бути лише право грошової вимоги (майнова вимога до банку), звернення стягнення на яке здійснюється виключно шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Між тим, вчиняючи виконавчий напис від 24.07.2018 року № 1170 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. було здійснено звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 25000 доларів США, шо розмішені на депозитному рахунку, який належить ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, виконавчий напис нотаріуса вчинений у спосіб, що не відповідає ст.26, 32, 33 Закону № 1255-IV.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною першою статті 50 цього Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом № 1255-IV.

При цьому частинами першою, третьою статті 24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону № 1255-IV передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон № 1255-IV пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано статтею 42 Закону № 1255-IV, згідно з якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру вносяться, зокрема, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Частиною четвертою статті 43 Закону № 1255-IV визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок № 830).

Пунктом 4 Порядку № 830 визначено, що державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

У пункті 5 Порядку № 830 передбачено, що державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору.

А у пункті 6 цього Порядку вказано, що заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Разом з тим, відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом.

Тобто, в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог Закону № 1255-IV. Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача не містить такої інформації або стягувач не надав необхідних документів, що підтверджують зазначені обставини, перешкоджає вчиненню нотаріусом виконавчого напису.

При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача згаданої інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії як виконаної без усіх необхідних даних.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першою статті 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єніна Лариса Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 10, 12, 81, 89, 141, 264, 265, 268, ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єніна Лариса Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 липня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Ларисою Вікторівною, зареєстрований за №1170.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. з кожного.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 25.05.2020р..

Головуючий Суддя: