ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 705/447/19
Провадження № 22-ц/821/778/20
Категорія: 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І. , Єльцова В.О.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго»

розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області (ухваленого в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Годік Л.С.)від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про оскарження заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

25 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про оскарження заборгованості за комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 23 жовтня 2015 року зареєстрована та фактично проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 і, відповідно до чинного законодавства, має право на отримання щомісячної житлової субсидії, яку отримувала до травня 2018 року.

Після звернення у жовтні 2018 року із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради про призначення субсидії на опалювальний період, вказує ОСОБА_1 , нею було отримано повідомлення із зазначенням обов`язкової частки сплати - 16,79% вартості комунальних послуг; у наданні субсидії їй було відмолено у зв`язку із наявною заборгованістю по оплаті комунальних послуг.

Вважаючи свої права порушеними, оскільки за весь час проживання в квартирі не мала жодних боргів за комунальні платежі, а також власниця квартири ОСОБА_2 у період з 7 листопада 2013 по 23 жовтня 2015 також не мала боргів за комунальні платежі, а борг нарахований відповідачем до 7 листопада 2013 року за теплопостачання утворився за попереднім власником квартири, ОСОБА_1 з метою їх захисту звернулася до суду із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким зобов`язати Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , що утворилась до 7 листопада 2013 року та стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про оскарження заборгованості за комунальні послуги не грунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, довідками Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, подавши 25 березня 2020 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року та ухвалити нове, яким зобов`язати Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги та стягнути на її користь понесені витрати на правову допомогу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог, порушив норми матеріального та процесуального права, не звернув належної уваги на те, що предметом заявленого позову є скасування заборгованості за теплопостачання, яка була утворена попередніми власниками (споживачами теплопостачання) квартири виключно до 7 листопада 2013 року. Суд першої інстанції, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, не зазначив у своєму рішенні мотивів та підстав для відмови в позові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4775, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.7-9).

Згідно договору № 10843 про надання послуг з централізованого опалення від 20 листопада 2015 року Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго», зобов`язалось надавати ОСОБА_2 вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а ОСОБА_2 , у свою чергу, зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги за встановленими відповідно до законодавства тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором (а.с.10).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і користується послугами теплопостачання (а.с.6).

Згідно довідок КП «Уманьтеплокомуненерго» про нарахування і оплату, станом на 11 лютого 2019 року, за період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року сума заборгованості за теплопостачання квартири АДРЕСА_2 , складала 3890,13 грн., за період з листопада 2013 року по жовтень 2018 року сума заборгованості складала 227,84 грн., за період з жовтень 2018 року по лютий 2019 року заборгованість складала 4743,45 грн. (а.с.27-29)

Згідно довідок Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» від 12 листопада 2018 року та 22 грудня 2018 року, виданих власнику квартири ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , мається заборгованість за теплопостачання (а.с.46,47).

У повідомленні про надання субсидій № 027297 від 02 січня 2019 року, виданому заступником начальника відділу Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Бодаш О.І., зазначено, що ОСОБА_1 не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2018 р. в зв`язку з заборгованістю з оплати ЖКП понад 20 МНД (а.с.11).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а постановлене судом першої інстанції рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

В разі, коли житлове приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відповідно до абз. 1 ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2013 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 .

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме копії паспорта, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

20 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та Уманським КП «Уманьтеплокомуненерго» було укладено договірпро надання послуг з централізованого опалення.

Встановивши, що квартира належить ОСОБА_2 на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких витратах визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просила зобов`язати Уманське КП «Уманьтеплокомуненерго» скасувати заборгованість за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , що утворилась до 7 листопада 2013 року, проте, позивачкою всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів, які підтверджували наявність її порушених прав саме як учасника правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, на адресу суду надано не було.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо відсутності заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_2 , оскільки дані посилання нічим об`єктивно не підтверджуються і спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема, довідками про нарахування і оплату, виданих начальником відділу збуту Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго».

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про оскарження заборгованості за комунальні послуги залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов