Справа № 266/3815/18
Провадженя№ 2/266/47/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, усунення від права спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту спільного мешкання з ОСОБА_7 не менше п`яти років на час відкриття спадщини та усунення від права спадкування за законом відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовано тим, що після смерті спадкодавця ОСОБА_8 спадкоємцями першої черги були ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Спадкоємець ОСОБА_7 хворів, його стан здоров`я не дозволяв йому реалізувати свої права, як спадкоємця, оскільки в нього був втрачений паспорт в результаті залиття, про що йому булла видана відповідна довідка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. За життя він був зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак фактично мешкав в АДРЕСА_2 та вів спільне господарство з позивачем. ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_7 однією родиною, вирішували спільно побутові питання, піклувались одне про одного. Позивач витрачала всі кошти від реалізації свого майна на лікування ОСОБА_7 . Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з ОСОБА_7 не спілкувались, допомоги на лікування не надавали, не цікавились його станом здоров`я на після його смерті не приїхали на поховання. На підставі викладеного просила суд встановити факт спільного мешкання з ОСОБА_7 не менше п`яти років на час відкриття спадщини та усунути від права спадкування за законом відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що мешкала разом з ОСОБА_7 22 роки. Під час його хвороби відповідачі не надавали ніякої допомоги на його лікування або утримання. Під час його знаходження в лікарні ОСОБА_4 пропонувала ОСОБА_7 відчужити права на належний йому будинок на її користь, в чому останній їй відмовив. Відповідача зі слів ОСОБА_7 було відомо, що йому необхідна допомога, однак вони жодним чином йому не допомагали. ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в листопаді - грудні 2017 року та помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_6. Відповідачі були сповіщені про смерть ОСОБА_7 , однак на поховання не з`явились. Будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , яка має 11/25 частки вказаного будинку, 14/25 належали за життя спадкодавцю ОСОБА_8 , яка була матір`ю ОСОБА_7 . З позовом про стягнення аліментів ОСОБА_7 до суду не звертався, хоча потребував матеріальної допомоги, мав проблеми з ногами, тому змушений був спати сидячи. Був пенсіонером, отримував пенсію в розмірі 1400 гривень на місяць. На час виходу на пенсію ОСОБА_7 вже хворів. Працював двірником в м. Маріуполь Донецької області. Спочатку вони спільно мешкали в м. Маріуполь, потім переїхали до с. Бердянське Мангушського району Донецької області, де спільно мешкали до моменту смерті ОСОБА_7 До м. Маріуполь ОСОБА_7 виїжджав для відвідування своєї матері, він помер через 4 місяці після її смерті, тому за життя до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звертався, але свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Представник позивача, ОСОБА_9 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволення з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_7 був її братом, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 її рідна матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 знає як співмешканку брата, з яким ОСОБА_1 спільно мешкала з 2000 року, мешкали вони в с. Бердянське Мангушського району Донецької області. ОСОБА_7 пересувався за допомогою милиць, однак був цілком самостійним та сам себе доглядав. Відвідувала брата в лікарні, купила йому ліки, однак вказаний чек був привласнений позивачем. Після того, як брата госпіталізували вдруге - подзвонила ОСОБА_1 та попросила матеріальну допомогу. Привезла в лікарню 2000 грн. на лікування брата 15.03.2018 року. ОСОБА_7 міг себе забезпечувати самостійно, тому за допомогою не звертався. Про поховання брата ОСОБА_1 не повідомляла, дізналась від третьої особи. Надані на лікування гроші ОСОБА_1 витратила на поховання. Зверталась в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_8 , після смерті ОСОБА_7 не зверталась. Не заперечувала факту спільного мешкання позивача однією сім`єю з ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_7 був її батьком. Не заперечувала факт спільного мешкання позивача однією сім`єю з ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини не менше п`яти років. ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_7 в с. Бердянське Мангушського району Донецької області. ОСОБА_7 за життя не потребував матеріальної чи будь - якої допомоги, за якою ніколи не звертався. Про хворобу батька не знала, спілкування з ним по телефону підтримувала. Мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з сином позивачки, від спільного життя з яким мають п`ятьох дітей. ОСОБА_7 отримував пенсію та працював двірником в м. Маріуполь, його банківська картка перебувала в позивача. За життя батько зловживав спиртними напоями, про його госпіталізацію дізналась від тітки, ОСОБА_4 . На похованні не була присутня, оскільки про нього її не повідомили. ОСОБА_1 також заборонила сину повідомляти про поховання.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд в їх задоволенні відмовити, розглянути справу за його відсутності.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є його матір`ю. ОСОБА_7 мешкав разом з нею більше 20 років до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перед смертю не ходив, однак чим він конкретно був хворий - не знає. Просив допомоги в сестри, ОСОБА_4 , яка була в лікарні один раз, з документами про відчуження права власності на будинок. ОСОБА_7 працював двірником, похованням його займалась ОСОБА_1 .

Свідко ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2002 року, після свого переїзду до с. Бердянське Мангушського району Донецької області. Мешкала вона спільно з ОСОБА_7 Доньку ОСОБА_7 знає, з сестрою не знайома. ОСОБА_7 довго знаходився на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_1 його доглядала. Під час його лікування надавала допомогу ОСОБА_1 , періодично її підміняла в лікарні. ОСОБА_7 звертався до ОСОБА_4 телефоном, просив гроші на ліки. Під час поховання ОСОБА_7 його родичі не були присутні, похованням займалась ОСОБА_1 ОСОБА_7 за життя зловживав спиртними напоями. ОСОБА_1 також телефонувала ОСОБА_4 з проханням про матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_7 , який хворів та більше року знаходився вдома. Був госпіталізований двічі, проходив лікування в двох лікарнях. ОСОБА_7 працював двірником приблизно півтора - два роки. Про отримання ним пенсії не відомо, однак ОСОБА_1 працювала замість ОСОБА_7 , щоб оформити йому пенсійні виплати. Їй не відомо, скільки було витрачено на поховання. Відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були нормальні, вона мешкала в будинку ОСОБА_1 разом з дітьми. ОСОБА_4 було відомо від ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 . Бачила ОСОБА_3 , яка мешкала в належному ОСОБА_1 будинку на протязі декількох років. З ОСОБА_7 була знайома довгий проміжок часу, вони мешкали спільно з ОСОБА_1 більше 20 років. В останній рік життя ОСОБА_7 постійно хворів, був госпіталізований до лікарні. Звертався до своєї сестри, ОСОБА_4 за допомогою, також просив про допомогу ОСОБА_3 . З ОСОБА_4 особисто не знайома. ОСОБА_7 потребував матеріальної допомоги, працював двірником, отримував пенсію. Кілька разів підміняла ОСОБА_1 в лікарні, коли ОСОБА_7 був госпіталізований. На похованні відповідачів не було, поховання організувала ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 знайомий 10 років. ОСОБА_7 знав приблизно 4 роки. Ніколи не бачив доньку та сестру ОСОБА_7 , який постійно мешкав в с. Бердянське Мангушського району Донецької області. Останні два роки життя ОСОБА_7 працював, але потребував допомоги. Сторонньої допомоги йому не надавали, піклувалась лише ОСОБА_1 . Спілкувались часто, допомагав дістатись лікарні. Радив їм з ОСОБА_1 зареєструвати шлюб. В ОСОБА_7 від дощу був залитий паспорт, було подано документи на його відновлення, але ОСОБА_7 помер. Похованням займалась ОСОБА_1 . Не знає, чи підтримували спілкування з ОСОБА_7 сестра та донька, чи надавали вони ОСОБА_1 гроші для ОСОБА_7 , який працював та отримував допомогу. ОСОБА_1 придбала для ОСОБА_7 ліки на великі суми, однак не може сказати, чи надавала гроші ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що була знайома з ОСОБА_8 , з ОСОБА_7 не була знайома, однак була знайома з його дітьми та ОСОБА_4 , яку знає впродовж 10 років. З ОСОБА_1 не була знайома. ОСОБА_15 мешкав в с. Агробаза Мангушського району Донецької області. ОСОБА_4 спілкувалась з ОСОБА_7 по телефону, відвідувала його в лікарні. Також ОСОБА_4 брала в борг 2000 гривень для придбання ліків, які були потрібні ОСОБА_7 . Також ОСОБА_7 працював та отримував пенсію, з позовом про стягнення аліментів не звертався. Факт спілкування по телефону чув особисто. Про спілкування ОСОБА_7 з донькою не відомо.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_4 з 1984 року, з ОСОБА_7 з 1980-х років. Також знайома з донькою та сином ОСОБА_7 . Після госпіталізації ОСОБА_7 зі скаргою на ноги його відвідувала ОСОБА_4 , яка просила в борг 2000 гривень для лікування ОСОБА_7 , однак не отримала, оскільки не мав достатньої кількості грошей. Про поховання ОСОБА_7 його сестру, ОСОБА_4 , ніхто не повідомив, тому вона була відсутня. ОСОБА_4 повідомила, що отримала 2000 гривень в іншої особи.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали, після перевірки доказів, суд приходить до такого висновку.

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в родині ОСОБА_17 та ОСОБА_8 (а. с. 7)

За життя матері ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , належало 14/25 частки житлового будинку АДРЕСА_3 частки вказаного будинку належать ОСОБА_4 (а. с. 6)

27.11.2017 року ОСОБА_7 був госпіталізований до хірургічного відділення Міської лікарні №9 м. Маріуполь з діагнозом «гострий тромбоз глибоких вен», де знаходився по 05.12.2017 року (а. с. 10, 125-132)

05.12.2017 року ОСОБА_7 був госпіталізований до терапевтичного відділення Міської лікарні №9 м. Маріуполь з діагнозом «правобічна пневмонія», де перебував до 16.12.2017 року (а. с. 9, 115-124)

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , похований в с. Шевченко Мангушського району Донецької області (а. с. 8, 138)

Довідка про поховання видана на ім`я ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_7 постійно мешкав в АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_1 (а. с. 14, 15)

ОСОБА_4 була госпіталізована до Міської лікарні №9 м. Маріуполь, де проходила стаціонарне лікування з 06.03.2018 року по 14.03.2018 року включно (а. с. 47-49)

За життя спадкодавець ОСОБА_8 фактично мешкала в АДРЕСА_5 спільно з ОСОБА_4 (а. с. 50)

Після смерті ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_3 , донька спадкодавця, відповідач ОСОБА_6 , син спадкодавця та ОСОБА_4 , рідна сестра спадкодавця, звернулись до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а. с. 145, 146, 147, 155, 156, 157)

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Тлумачення частини другої статті 3 СК України та зміст пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За своє життя спадкодавець заповіту не склав, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Суд не бере до уваги надані платіжні документи, оскільки вони не містять ознак, за якими можна ідентифікувати, що саме ОСОБА_1 або відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 або ОСОБА_6 несли вказані витрати на утримання ОСОБА_7 .

Враховуючи надані суду пояснення свідків та відповідачів, які визнали факт мешкання ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , суд вважає доведеним в судовому засіданні факт спільного мешкання позивача з спадкодавцем на момент відкриття спадщини не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги про усунення відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 від права спадкування в зв`язку із ненаданням допомоги ОСОБА_7 , який знаходився в безпорадному стані.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно вимог частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для правильного застосування у даній справі положення частини п`ятої статті 1224 ЦК України суду необхідно установити чи був спадкодавець у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, чи знав відповідний спадкоємець про указаний стан спадкодавця та чи потребував останній допомоги саме від указаного спадкоємця. Крім того, підлягають урахуванню також обставини щодо існування у спадкоємця можливостей надавати необхідну допомогу спадкодавцю.

Для правильного застосування у даній справі положення частини другої статті 1259 ЦК України суду необхідно установити чи відповідний спадкоємець протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був у безпорадному стані.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тлумачення вказаної норми закону дає підстави для висновку, що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування.

Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позивачем не надано доказів перебування ОСОБА_7 в безпорадному стані, згідно показів учасників процесу, які є суперечливими за змістом та не підтверджуються наданими суду матеріалами, з чого суд робить висновок про недоведеність перебування ОСОБА_7 в безпорадному стані, що виключає можливість задоволення позовних вимог в частині усунення позивачів від спадкування за законом, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 1216, 1217,1233, 1258, 1259, 1264 ЦК України, ст. ст. 10,12,76, 81, 89, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 ) про встановлення факту спільного проживання, усунення від права спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_7 однією сім`єю не менше п`яти років до час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.05.2020 року

Суддя: Пантелєєв Д. Г.