Справа № 444/2644/19
Провадження № 2/444/219/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Галина Ярославівна про визнання зобов`язання припиненим, скасування накладення обтяження на будинок, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить визнати зобов`язання, що виникли у Приватного підприємства «Катерина» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року припиненими та скасувати накладене обтяження на будинок, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді заборони (архівний запис), зареєстрований 12.01.2007 року за № 4348528 приватним нотаріусом Жовківського нотаріального округу Чемерис Г.Я. на підставі договору застави від 25.04.2002 року № 1046.

Свої позовні вимоги мотивує наступним.

Вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 03.06.2014 року Серія НОМЕР_1 , позивач змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Так, ще 25.04.2002 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я. на будинок, що належить позивачу, було накладено обтяження у вигляді заборони на підставі Договору застави від 25.04.2002 року № 1046.

Договір застави на підставі якого було накладеного на будинок позивача обтяження був укладений в якості забезпечення кредитного договору на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року, укладеного між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємством «Катерина».

Зазначає, що обтяження на будинок позивача на підставі договору застави були зареєстровані, як вказано вище, 25.04.2002 року, тобто в період дії Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року.

Вказує, що приватне підприємство «Катерина» припинило свою діяльність як юридична особа. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь-які відомості щодо наявності зареєстрованої юридичної особи ПП «Катерина» (). Зокрема діяльність такого підприємства було припинено на підставі постанови господарського районного суду Львівської області від 03.07.2007 року у справі № 8/98А за позовом Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області до приватного підприємства «Катерина» про припинення юридичної особи. Вказане судове рішення міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/784760.

Зазначає, що в провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебувала справа №444/2084/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПП «Катерина», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором № 31ЖЮ від 28.12.2002 року.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2015 року у справі №444/2084/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПП «Катерина», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в задоволенні позову було відмовлено.

Однією із підстав відмови у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було те, що позичальник - приватне підприємство «Катерина» припинив свою діяльність як юридична особа. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь-які відомості щодо наявності зареєстрованої юридичної особи ПП «Катерина» ().

Як встановлено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2015 року у справі № 444/2084/15-ц, постановою господарського суду Львівської області від 03.07.2007 року юридична особа - ПП «Катерина» (80333, Львівська обл., Жовківський район, с. Бишків, вул. Центральна, 3, ) є припинена.

Таке рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалось.

Стверджує, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження нерухомого майна, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності порушує її права як власника на розпорядження таким майном.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, однак її представник - адвокат Яцишин А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задоволити. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору застави, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Вважає, що ліквідація юридичної особи боржника за основним зобов`язанням та його виключення з ЄДРЮО не тягне за собою припинення зобов`язання, а тому вважає, що зобов`язання за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року та застава за договором застави від 25.04.2002 року за № 1046 не є припиненими.

Третя особа приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що 25.04.2002 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Чемерис Г.Я. на будинок, що належить позивачу, було накладено обтяження у вигляді заборони на підставі Договору застави від 25.04.2002 року № 1046.

Договір застави на підставі якого було накладеного на будинок позивача обтяження був укладений в якості забезпечення кредитного договору на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року, укладеного між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємством «Катерина».

На вимогу суду про надання належним чином завіреної копії кредитного договору на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року, укладеного між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємством «Катерина», відповідач повідомив, що у нього відсутній такий договір.

Таким чином, станом на час розгляду справи, неможливо встановити про наявність чи відсутність заборгованості за вказаним договором, будь-які відомості про такий.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпечного заставою.

Статтею 609 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Обтяження на будинок позивача на підставі договору застави були зареєстровані, як вказано вище, 25.04.2002 року, тобто в період дії Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року.

Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року містив аналогічні норми щодо підстав припинення застави та зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 190 ЦК УРСР, право застави припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 223 ЦК УРСР, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Відповідно до ч. 4 ст. 593 ЦК України, припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Приватне підприємство «Катерина» припинило свою діяльність як юридична особа. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь-які відомості щодо наявності зареєстрованої юридичної особи ПП «Катерина» (). Зокрема діяльність такого підприємства було припинено на підставі постанови господарського районного суду Львівської області від 03.07.2007 року у справі № 8/98А за позовом Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області до приватного підприємства «Катерина» про припинення юридичної особи. Вказане судове рішення міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/784760.

В провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебувала справа № 444/2084/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПП «Катерина», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором № 31ЖЮ від 28.12.2002 року.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2015 року у справі № 444/2084/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПП «Катерина», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в задоволенні позову було відмовлено.

Однією із підстав відмови у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було те, що позичальник - приватне підприємство «Катерина» припинив свою діяльність як юридична особа. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь-які відомості щодо наявності зареєстрованої юридичної особи ПП «Катерина» ().

Разом з тим, як встановлено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 06.11.2015 року у справі № 444/2084/15-ц, постановою господарського суду Львівської області від 03.07.2007 року юридична особа - ПП «Катерина» (80333, Львівська обл., Жовківський район, с. Бишків, вул. Центральна, 3, ) є припинена. Таке рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Суд приходить до висновку, що зобов`язання, що виникли у Приватного підприємства «Катерина» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором на відкриття кредитної лінії №15ЖЮ від 23.04.2002 року, укладеного між відповідачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємством «Катерина» є припиненими, а отже, і застава, якою були забезпечені вказані зобов`язання є припиненою.

Відповідач не вчинив жодних дій щодо реалізації свого права стягнення на предмет застави у встановленому чинним законодавством порядку, незважаючи на ряд судових спорів, зокрема і станом по даний час.

Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про обтяження нерухомого майна, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності порушує її права як власника на розпорядження таким майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Статтею 8 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

У статті 17 Загальної декларації прав людини зазначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , такий належить їй на праві власності, що стверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи вищенаведене, так як на підставі ухвали Народного суду м.Жовкви б/н 02.10.2002 р. було накладено обтяження на будинок у вигляді арешту будинку, позивач обмежена у повній мірі розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструється у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно із ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати зобов`язання, що виникли у Приватного підприємства «Катерина» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 15ЖЮ від 23.04.2002 року припиненими.

Скасувати накладене обтяження на будинок, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді заборони (архівний запис), зареєстрований 12.01.2007 року за № 4348528 приватним нотаріусом Жовківського нотаріального округу Чемерис Г.Я. на підставі договору застави від 25.04.2002 року № 1046.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З врахуванням Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року та п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії карантину.

Текст повного рішення суду виготовлено 22.05.2020 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.