Справа № 487/2507/17
Провадження № 4-с/487/12/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В., постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В., в якій вона просить: визнати дії приватного виконавця Довгань В.В. з передачі майна на реалізацію протиправними; визнати бездіяльність приватного виконавця Довгань В.В. щодо ненаправлення стягувачу повідомлення про залишення нереалізованого майна за собою протиправними; визнати дії з передачі стягувачу нереалізованого майна протиправними та скасувати акт та постанову про передачу майна стягувачу; скасувати свідоцтво про право власності видане на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати запис про право власності вчинений на ім`я ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що заявка на реалізацію арештованого майна не відповідає вимогам Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 29.09.2016, квартиру було передано на реалізацію разом з рухомим майном боржника, яке не було ані повернуто ані оцінено. Торги тричі не відбулись. В порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» остання перевірка наявності коштів на рахунках боржника здійснювалась ще у вересні 2018 р. Крім того, виконавче провадження містить інформацію щодо належних боржнику об`єктів нерухомості: будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Більш того в матеріалах виконавчого провадження міститься ухвала суду про примусове проникнення до житла: м. Миколаїв, вул. Наваринська 25-Б. Проте приватний виконавець не пересвідчившись у відсутності у боржника коштів чи рухомого майна достатніх для погашення заборгованості за виконавчим документом звернула стягнення на нерухоме майно належне боржнику. Також в порушення ЗУ «Про виконавче провадження» матеріали виконавчого провадження не містять повідомлення державного виконавця та пропозиції стягувачу залишити за собою нереалізоване майно та внести різницю між вартістю майна та заборгованістю за виконавчими документами. Замість того матеріали виконавчого провадження містять заяву стягувача від 12.06.2019 р. про залишення за собою майна, однак така заява подана з порушенням строків. Більш того, матеріали виконавчого провадження не містять доказів зарахування різниці між боргом та вартістю майна на рахунок приватного виконавця. Вважає, що приватним виконавцем порушено порядок звернення стягнення на майно боржника та порядок реалізації майна боржника, що є підставою для дій та бездіяльності приватного виконавця Довгань В.В. протиправними та скасування незаконних документів виконавчого провадження. Більш того, разом з нерухомим майно було передано рухоме майно, що перебувало у квартирі та належить на праві власності ОСОБА_1 та на сьогоднішній день його місце перебування не відомо.

07.10.2019 року ухвалою суду прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 в частині вимог: визнати дії приватного виконавця Довгань В.В. з передачі майна на реалізацію протиправними; визнати бездіяльність приватного виконавця Довгань В.В. щодо ненаправлення стягувачу повідомлення про залишення нереалізованого майна за собою протиправними; визнати дії з передачі стягувачу нереалізованого майна протиправними та скасувати акт та постанову про передачу майна стягувачу. Залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ). В частині інших вимог відмовлено у прийнятті до розгляду.

05 грудня 2019 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 адвоката Островського С.Б., згідно якого, представник стягувача вважає, що боржником пропущено строк на подання скарги; скаржником не зазначено, яку саме статтю Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає направлення повідомлення про здійснення опису та арешту квартири, порушено. Приватним виконавцем була направлена вимога бути присутнім 26 лютого 2019 р. з 11:00 год. до 13:00 год. та надати для ознайомлення всі документи, що підтверджують право власності. Посилання скаржника на порушення черговості є безпідставним. Скаржником не вказано, які помилки були допущені та які норми права вони порушують в заявці на реалізацію майна. Посилання скаржника на порушення приватним виконавцем порядку передачі стягувачу нереалізованої на органах квартири, є безпідставними. З викладених підстав просив відмовити у задоволенні скарги.

05 лютого 2020 року до суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В., відповідно до якого приватний виконавець вважає, що ним всі дії вчинені в строки та відповідно до чинного законодавства. Від боржника ОСОБА_1 жодної суми по виконанню всіх рішень судів не надходило, особисто боржником ОСОБА_1 здійснюється штучне затягування по виконанню всіх своїх зобов`язань як боржника. Просила скаргу залишити без задоволення, здійснювати розгляд скарги без її участі.

12 лютого 2020 року до суду надійшов відзив приватного виконавця, аналогічний за змістом попередньому.

17 лютого 2020 року приватним виконавцем Довгань В.В. подано заяву про розгляд скарги за її відсутності.

17 лютого 2020 року представником ОСОБА_2 подано заяву про розгляд скарги без участі ОСОБА_2 та його представника.

17 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження дій та бездіяльності приватного виконавця Довгань В.В.

20 березня 2020 року до суду надійшло заперечення адвоката Островського С.Б. на клопотання про поновлення строку на оскарження дій та бездіяльності приватного виконавця Довгань В.В.

До судового засідання заявник скарги та її представник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Приватний виконавець Довгань В.В., ОСОБА_2 та його представник до судового засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. перебуває зведене виконавче провадження № 57852001 боржником по якому є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постановою про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.07.2019 року та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.07.2019 року приватним виконавцем передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами, що об`єднані у ЗВП 57852001, двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 96-99).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 цього Кодексу).

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статей 10, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочином. А відтак відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203,215 ЦК України.

Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача передбачено відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно ( ч.ч. 8, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Оскільки предметом оскарження у справі є дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, а саме на підставі постанови приватного виконавця та акта про передачу майна стягувачу від 19.07.2019 року ОСОБА_2 набув право на реєстрацію за собою права власності на нереалізоване майно за адресою: АДРЕСА_2 , то до таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.

Подання боржником скарги на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення.

Таким чином, ефективним способом захисту прав боржника може стати пред`явлення позову за загальними положеннями про захист цивільних прав із залученням стягувача і приватного виконавця як відповідачів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі 6-1804цс16, постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справа № 463/593/16-ц, від 06 лютого 2018 року справа № 753/5007/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, який є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У зв`язку із вищезазначеним, скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням заявнику права звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку позовного провадження.

Керуючись, ст.ст. 12, 81, 84, 260, 343, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В., постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику скарги ОСОБА_1 , що подання скарги на рішення та дії приватного виконавця не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, а тому їй слід звернутися до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 25.05.2020.

Суддя З.М. Сухаревич