Єдиний унікальний номер судової справи:490/1960/20
Провадження №22-ц/812/917/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

25 травня 2020 року м. Миколаїв Справа № 490/1960/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П. Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Черенкової Н.П., в приміщенні цього ж суду, про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування,

встановив:

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 10 лютого 2014 року приблизно о 12 годині у приміщенні ЖЕКу, що розташований по вул. Маршала Василевського 55-А у м. Миколаєві ОСОБА_2 напала на неї та спричинила тілесні ушкодження.

За даний фактом, 10 лютого 2014 року слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 були внесені дані про кримінальне правопорушення, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України

Починаючи з квітня 2014 року до жовтня 2018 року, у кримінальному провадженні змінилось 9 слідчих, 6 разів кримінальне провадження незаконно закривалось слідчими, рішення яких неодноразово скасовувались органами прокуратури та судами. Розслідування проводилося слідчими відділеннями усіх районів м. Миколаєва, в тому числі і Миколаївським міськім управлінням УМВС України в Миколаївській області.

Останньою постановою слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 30 жовтня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000710 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року, залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, відмовлено у задоволенні її скарги на постанову слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 30 жовтня 2018 року.

27 травня 2019 року слідчим Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проведено службове розслідування. За висновком перевірки встановлено, що факти, викладені у зверненні позивача знайшли своє підтвердження частково, а саме в частині несвоєчасного виконання слідчих та розшукових дій з боку слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

На думку позивача, непрофесійні, безвідповідальні, несвоєчасні та халатні дії слідчих або навпаки їх бездіяльність призвели до того, що винна в заподіянні їй тілесних ушкоджень особа не понесла ніякого покарання, а вона не отримала відшкодування шкоди.

Вважаючи, що зазначені дії працівників державних органів нанесли їй значних моральних страждань, призвели до втрати здоров`я та погіршення майнового становища, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з Державної казначейської служби України на відшкодування моральної шкоди 4 500 000 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 6 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулуп О.С. перебуває цивільна справа №490/333/20 за аналогічним позовом ОСОБА_1 та ухвалою судді від 17 лютого 2020 року зазначена заява залишена без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2020 року скасувати і направити справу для розгляду до того ж суду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ухвалою судді Чулуп О.С. від 11 березня 2020 року її позов повернуто і ця ухвала набуло законної сили, а новий позов нею подано 02 квітня 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Миколаївській області просило ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами, та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулуп О.С. від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування залишено без руху на підставі ст. 185 ЦПК України для усунення недоліків позовної заяви, а наступною ухвалою того ж судді від 11 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто як неподану через не усунення недоліків зазначених в ухвалі від 17 лютого 2020 року.

При цьому ОСОБА_1 ухвалу судді Центрального районного суду від 11 березня 2020 року про повернення позовної заяви не оскаржувала, отже погодилася з нею.

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 знову звернулася до суду з іншим аналогічним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Як встановлено після повернення ухвалою суду від 11 березня 2020 року позову, з чим погодилась позивач, ОСОБА_1 знову подано до цього самого суду інший позов до цих самих відповідачів, з тим самим предметом та з однакових підстав.

Отже, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, була постановлена ухвала про повернення позовної заяви.

За такого, висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду справи за даним позовом, за наявності ухвали суду про повернення аналогічної позовної заяви, є передчасним та не ґрунтується на правових наслідках повернення позовної заяви з підстав передбачених пунктом 6 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Отже, самі по собі ті обставини, що позов позивачем було подано раніше до цього самого суду, щодо цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав не є підставою для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Таким чином доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України у разі порушення судом норм процесуального права ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права заявника на гарантії захисту у суді своїх інтересів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 25 травня 2020 року.