Справа № 263/5982/20
Провадження № 2-н/265/531/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., розглянувши заяву Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2020 року Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в розмірі 7943 гривні 26 копійок.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч.2 ст.160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 161 ЦПК України встановлено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, серед яких вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Отже заявлені вимоги відносяться до тих, за якими може бути видано судовий наказ.

Проте, як вбачається з заяви про видачу судового наказу, а також з розрахунку, заборгованість в сумі 7943,26 гривень розрахована за період з 01 травня 2017 року по 01 травня 2020 року, тоді як заява подана 19 травня 2020 року, тобто вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

При цьому за положеннями ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З доданого до заяви про видачу судового наказу платіжного доручення від 12 травня 2020 року вбачається, що Комунальне підприємство підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» було сплачено судовий збір за подання даної заяви в розмірі 210,20 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1. У видачі судового наказу Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01 травня 2017 року по 01 травня 2020 року в розмірі 7943,26 грн. відмовити.

2. Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ця ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя: О.Л.Соловйов