Справа № 354/397/17
Провадження № 22-ц/4808/767/20
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
У Х В А Л А

25 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Мелінишин Г.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про залучення правонаступника у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Світлана Миколаївна, про визнання недійсним договору про розірвання іпотечного договору, застосування наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

Рішенням Яремчанського міського суду від 25 березня 2020 року задоволено позовні вимоги АТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова С.М., про визнання недійсним договору про розірвання іпотечного договору, застосування наслідків недійсності правочину.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Одночасно заявила клопотання про залучення ОСОБА_2 як правонаступника сторони позивача АТ «Дельта Банк».

Вказувала, що остання є добросовісним набувачем майнових прав за кредитними договорами №434-Ф від 27 жовтня 2005 року та №506-Ф від 27 січня 2006 року, укладеними з ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого стало АТ «Дельта Банк». 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант» укладено договір про відступлення права вимоги належного виконання зобов`язань боржника ОСОБА_1 за цими кредитними договорами. В цей же день останнє на підставі договору №1/07 про відступлення права вимоги (цесії) відступило право вимоги ОСОБА_2 . Підтвердженням чого є також акт приймання- передачі за договором. Таким чином, набувши право вимоги, належне Цедентові, ОСОБА_2 є виключним та єдиним кредитором за вказаними договорами.

Одночасно вважає, що рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15244/16 від 10 листопада 2016 року про визнання укладеного 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант» договору про відступлення права вимоги недійсним не встановлює факту належності АТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитнми договорами. Адже рішення про реституцію та (або) витребування прав вимоги за кредитними договорами судами не приймалось.

Згідно з частиною третьою статті 359 ЦПК України якщо разом з апеляційною скаргою подано заяву чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачене цим Кодексом.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2020 року про відкриття апеляційного провадження учасникам справи встановлено строк до 25 червня 2020 року для подання міркувань або заперечень щодо заявленого клопотання.

В зазначений строк будь-яких міркувань або заперечень щодо клопотання від учасників справи не надійшло. Натомість АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подано заяви про залучення останнього правонаступником позивача.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно положень статті 55 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( частина 1 статті 514 ЦК України).

З`ясовано, що предметом даного спору є визнання недійсним договору про розірвання іпотечного договору №506-Ф/4345-Ф/ІП-2 від 27 лютого 2007 року на забезпечення виконання кредитних договорів №434-Ф від 27 жовтня 2005 року та №506-Ф від 27 січня 2006 року, укладених між ОСОБА_1 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк».

Як вбачається з матеріалів справи 18 червня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» (правонаступник ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим № 1358. Відповідно дані про нового іпотекодержателя були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с. 36-37, 43-46 т.1).

02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив Гарант» укладено договір про відступлення прав вимоги належного виконання зобов`язань ОСОБА_1 А останнє в той же день відступило це право вимоги ОСОБА_2 . Дані про набуття нею прав іпотекодавця за оспорюваним іпотечним договором №506-Ф/434-Ф/ІП-2 від 27 лютого 2007 року в матеріалах справи відсутні. Так, 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим № 867 (а.с. 42 т.1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2017 року та Постановою Вищого Господарського Суду України від 18 травня 2017 року визнано недійсним договір про відступлення права вимоги, укладений 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант». Зобов`язано товариство повернути на користь банку оригінали кредитних та додаткових договорів (а.с. 61-64 т.1). У даній справі ОСОБА_1 була третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а також оскаржувала судові рішення.

Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За правилом частини першої статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За змістом цих статей оскільки недійсний правочин є недійсним з моменту його укладення та не створює юридичні наслідки, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, укладені у подальшому договори також не мають юридичних наслідків для сторін. При цьому вони не підлягають додатково визнанню недійсними. Таким чином відсутні підстави вважати, шо ОСОБА_2 є кредитором ОСОБА_1 та правонаступником АТ «Дельта Банк», права вимоги якого як первісного кредитора відповідно до правил статей 216, 236 ЦК України станом на 02 липня 2014 року не припинялися.

Відступлення права вимоги є підставою сингулярного правонаступництва у зазначених кредитних правовідносинах, тобто правові відносини зберігаються із попереднім змістом, відбувається лише заміна сторони договору в особі кредитора. При цьому права останнього кредитора ґрунтуються на належних первісному кредитору правах, а тому повернення права вимоги у зобов`язанні первісному кредитору призводить до позбавлення таких прав наступними набувачами таких прав за цесією, навіть у випадку, якщо такий договір окремо не визнано судом недійсним.

За наведених обставин підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та заміни АТ «Дельта Банк» правонаступником Мажарою Л.В. не вбачається.

Керуючись статтями 55, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення у справі правонаступника АТ «Дельта Банк» - Мажару Лідію Василівну відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Мелінишин