Справа № 473/1325/20
РІШЕННЯ

іменем України

"22" травня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на частину земельної ділянки

встановив

28.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на частину земельної ділянки, в якому вказав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,1536 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 1/6 частка вказаної земельної ділянки належить колишньому власнику ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент укладення договору купівлі продажу власником вказаної земельної ділянки являлася ОСОБА_4 , яка успадкувала 1/6 частку земельної ділянки від ОСОБА_3 , але не переоформила. Позивач не переоформив на себе, під час укладення договору купівлі-продажу 1/6 частки житлового будинку, зазначену частку земельної ділянки та така можливість на сьогоднішній день втрачена.

Посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку та до нього повинно перейти право власності на 1/6 частку земельної ділянки, що надана для його обслуговування, але він позбавлений можливості набути право власності на 1/6 частку земельної ділянки, оскільки ОСОБА_4 померла, позивач просив визнати за ним право власності на 1/6 частку земельної ділянки.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 29 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у їх відсутності, вирішення справи залишає на розсуд суду.

Представник третьої особи відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Омельчук І.М., свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Чорною Н.Р., договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області від 30.07.2013 року за №503. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,1536 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІІ- МК № 022102 площею 0,1536 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства власниками земельної ділянки є ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.09.2007 року було виділено ОСОБА_1 1/6 частку вказаної земельної ділянки, ОСОБА_3 1/6 частку вказаної земельної ділянки та ОСОБА_6 2/3 частки вказаної земельної ділянки.

На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27.11.2007 року, посвідчених державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Чорною Н.Р., після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 успадкував 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 2/3 частки земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Кучеровою Г.А., після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 успадкувала 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_7 успадкував після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №241/96 та №166/2013 заведена Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою).

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області від 30.07.2013 року за №503 ОСОБА_4 продала 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Однак переоформити право власності на 1/6 частку земельної ділянки на підставі цивільно правової угоди не можливо, так як ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла. Спадкова справа після її смерті не заведена, спадкоємці не зверталися з заявами про прийняття спадщини.

Згідно положень ст.120 ЗК України ( в редакції на час набуття права власності на житловий будинок, а саме реєстрації права власності в КП «Вознесесньке МБТІ» - 19.05.2004р.), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вказані положення також передбачені чинною ст.377 ЦК України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004р. п.18 «г» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15). а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-У ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування

Оскільки за договором про відчудження житлового будинку, про земельну ділянку нічого зазначено не було, до позивача, як набувача, переходить лише право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

До того ж відповідно до ст. 381 ЦК України,- садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. І у разі відчудження житлового будинку вважається, що відчуджується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки за договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 30.07.2013р. позивач придбав в ОСОБА_4 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , то при переході права власності на цю частину житлового будинку від неї до позивача також перейшло і право власності на 1/6 частину земельної ділянки, що виділена для обслуговування цього будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу на сьогоднішній день відповідно до придбаної ним за договором купівлі-продажу 1/6 частини житлового будинку також належить і 1/6 частина земельної ділянки площею 0,1000га в АДРЕСА_1 , яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд враховуючи неможливість зареєструвати належне право власності на земельну ділянку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, вважає за можливе визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частку земельної ділянки, що надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1000 га. в АДРЕСА_1 , яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар