Справа № 681/126/20
УХВАЛА

"01" червня 2020 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Дідек М.Б.,

за участю секретаря судових засідань Богданевич О.О.,

представника позивача - адвоката Куровського О.О.,

представника відповідача Продажець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Полонської міської ради №6 від 12.12.2019 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полонської міської ради Полонської ОТГ з вимогами визнати незаконним/недійсним та скасувати п.3.1. рішення вісімдесят першої сесії 1 скликання Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади від 12.12.2019 року №6 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної йому земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500га., розташованої в АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0088 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з метою передачі у приватну власність, як правовий акт індивідуальної дії, який суперечить актам цивільного законодавства України, Конституції України та порушує цивільні права та інтереси позивача у сфері земельних відносин, шляхом визнання за ОСОБА_1 права на затвердження органом місцевого самоврядування кадастрового плану належної йому земельної ділянки площею 0,2500га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд з послідуючою передачею у власність ОСОБА_1 .

До суду надійшло клопотання від представника відповідача про закриття провадження у справі, з тих підстав, що справа підсудна адміністративному суду, оскільки при постановленні спірного рішення Полонська міська рада реалізувала свої контрольні функції у сфері управління діяльність, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Таким чином, спір у цій справі не має ознак протиправного та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив проти заявленого клопотання, зіславшись на те, що це приватний спір.

Суд заслухавши пояснення учасників, приходить до наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Полонського районного суду з до Міськради, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 12.12.2019 року №6 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд»

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема у сферах бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, управління комунальною власністю, житлово-комунального господарства, регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.

У статті 1 Закону № 280/97-ВР наведено визначення виконавчих органів рад, згідно з яким ці органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР установлено, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

У статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів, до яких, зокрема, належать: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Велика Палата Верховного Суду у висновку викладеному у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 591/5935/17 вважає, що цей спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо передачі земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18, які в силу ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими для врахування при прийнятті рішення.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст. 256, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Полонської міської ради №6 від 12.12.2019 року

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 01.06.2020 року

Суддя Дідек М.Б.