Справа № 541/379/20
Провадження №2/541/522/2020
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
21 травня 2020 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої, судді - Куцин В. М.,
секретаря судових засідань - Євдокимової Н.Ю.
з участю представника позивача, адвоката - Тарасенко В.С.
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудований гараж, третя особа управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчий комітет Миргородської міської Миргородської міської ради Полтавської області,
На даній земельній ділянці нею у 2012 році побудовано гараж загальною площею 20,9 кв.м, згідно технічного паспорту від 06.02.2020.
На її заяву про прийняття в експлуатацію гаража, Управлінням архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області листом № 40/13-19/120/13-18 від 17.02.2020 було повідомлено, що гараж АДРЕСА_3 є об`єктом самочинного будівництва, оскільки на нього відсутня проектна документація та документ, який відповідно до ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» надає право на виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13/04/2011 його прийняття в експлуатацію можливе у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду.
В той же час під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми.
18 лютого 2020 року було виготовлено звіт про проведення технічного обстеження гаражу АДРЕСА_3 . За результатами проведеного технічного обстеження вищевказаного об`єкта було встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації та отримано інформацію за №41/13-19/121/13-18 від 17.02.2020 від Управління архітектури та державного архітектурно- будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області щодо відповідності місця розташування гаражу вимогам державних будівельних норм.
На даний час, вона є власником самочинно збудованого гаража, що виключає можливість зареєструвати за нею право власності на дане нерухоме майно та в майбутньому позбавляє її права розпоряджатися гаражем на власний розсуд, тому вона вимушена звертатися до суду щодо визнання права власності на самочинно збудований об`єкт.
Ухвалою судді від 26.02.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Тарасенко В.С. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовільнити, суду пояснила, що власником земельної ділянки на якій розміщений гараж є позивач ОСОБА_1 Гараж експлуатується з 2012 року. 18 лютого 2020 року за результатами проведеного технічного обстеження гаража було встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації та встановлена відповідність місця розташування гаражу вимогам державних будівельних норм. Позивачу в реєстрації власності на гараж було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. В зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду.
Представник відповідача Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника (а.с. 38).
Представник третьої особи управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчий комітет Миргородської міської Миргородської міської ради Полтавської області в судовому засіданні пояснила, що гараж який збудований за адресою АДРЕСА_4 є самочинно збудованим і відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів реєстрація об`єкта здійснюється на підставі декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду та технічного обстеження гаражу.
Заслухавши представника позивача, представника третьої особи , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Зі змісту технічного паспорту на гараж АДРЕСА_5 АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_1 збудований гараж в 2012 році площею 20,9 кв.м. (а.с. 11-13).
17.02.2020 Управлінням архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області відмовлено ОСОБА_1 у введенні в експлуатацію гаража № НОМЕР_1 побудованого в 2012 році по АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до ст. 376 Цивільного Кодексу України гараж є об`єктом самочинного будівництва та відповідно до п.10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 13.04.2011 року №461 передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду (а.с.16 ).
Відповідно до технічного обстеження від 18 лютого 2020 року гаража АДРЕСА_3 , встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та встановлено відповідності місця розташування гаражу вимогам державних будівельних норм (а.с.17-26 )
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 29.04.2020 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 42).

Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З контексту частин третьої, четвертої статті 376 ЦК України необхідно зробити висновок, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо дотримання цільового призначення земель, а й до випадків, коли відсутнє таке порушення, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм права, викладених у зазначених частинах статті 376 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому необхідно ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15.

Відповідно ст.331 ч.1 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою.

Таким чином, враховуючи, що створена позивачем за власні кошти нова річ, а саме гараж, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 придатний для подальшої експлуатації, відповідає вимогам чинного законодавства, права сусідів не порушені, та власником земельної ділянки є позивач ОСОБА_1 , цільове призначення «для будівництва індивідуальних гаражів», тому ОСОБА_1 набула право власності на цю річ і за нею необхідно визнати право власності на самочинно збудований гараж, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0028 га з кадастровим номером НОМЕР_2 :50:036:0118, за адресою АДРЕСА_1 .

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 392 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 5,10, 12, 13, 142, 206,258,259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований гараж, загальною площею 20,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0028 га з кадастровим номером НОМЕР_2 :50:036:0118, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Миргород Полтавської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_3 .

Виконавчий комітет Миргородської міської Миргородської міської ради Полтавської області, місцезнаходження м. Миргород, вул. Незалежності, 17, .

Управління архітектури та державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, місцезнаходження: м. Миргород, вул. Гоголя, 171/1.

Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Суддя: В. М. Куцин