Справа № 222/1531/19
Провадження 2/222/33/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2020 року Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
секретаря судового засідання Болбат Н.І.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , 3- ті особи: Служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідач через деякий час після народження сина, покинув її з дитиною, з того часу не виконував своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню та догляду за сином, не цікавився його фізичним станом та духовним розвитком, не сприяв його навчанню, підготовці до самостійного життя, не забезпечував матеріально. Просила суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
06.11.2019 року в ході підготовчого судового засідання ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи з боку позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Управління служби у справах дітей м. Маріуполя та зобов`язати Службу у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області та Управління служби у справах дітей м. Маріуполя подати до суду письмовий висновок щодо роз`яснення позову.
Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 05.02.2020 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито, призначено судовий розгляд та задоволено клопотання позивача про виклик свідків.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Зазначила, що позивачка вже зверталась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, однак рішенням Володарського районного суду Донецької області від 16.03.2017 року в задоволенні позову було відмовлено і в рішенні було зазначено, що враховуючи невиконання з боку ОСОБА_5 батьківських обов`язків щодо сина. Суд вважає за необхідне попередити його про зміну ставлення до виховання сина. Однак після ухвалення рішення пройшло три роки, а ставлення відповідача до виконання своїх обов`язків не змінилось. Він фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати. Також зазначила, що позивачкою створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини як матеріально-побутові так психологічні. Просила суд позов задовольнити.
Відповідач до судового засідання неодноразово не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не повідомив, не подав відзив.
За згодою позивачки, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає порядку, встановленому ст.ст.280-281 ЦПК України.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Нікольської РДА Донецької області Пугач А.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечувала проти позову. Також Службою у справах дітей Нікольської РДА Донецької області до суду наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, тому що з часу винесення рішення суду з 2017 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 пройшло більш ніж два роки. Однак з цього часу ОСОБА_5 не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_6 , з дитиною не спілкується, станом його здоров`я не цікавиться, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги в інший спосіб не надає. Проведення профілактичних заходів результату не дало.
Представник третьої особи Управління служби у справах дітей м. Маріуполя в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області до суду наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача. представника третьої особи -Служби у справах дітей Нікольської РДА Донецької області, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданим 07.05.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №335 від 07.05.2013 року. (а.с.13)
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.04.2013 року з ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.14)

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.07.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було розірвано та присвоєно ОСОБА_10 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ». (а.с.15)

Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, згідно довідки № 156 від 06.06.2019 року, виданої Комітетом самоорганізації населення «Центральний» м. Маріуполя позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад родини: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вихованець ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вихованець ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вихованець ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вихованець ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та вихованець ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 59) Вихованці влаштовані на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу на базі родини ОСОБА_1 на підставі рішення Маріупольської міської ради від 22.02.2019 року «Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі родини ОСОБА_1 та влаштування на виховання та спільне проживання дітей». (а.с. 62-64)

З повідомлення Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 09.08.2019 року встановлено, що психологом Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради була проведена індивідуальна психологічна робота з малолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами проведення психодіагностичних методик, спрямованих на визначення відношення дитини до членів родини. В тому числі батька, було виявлено, що ступень прихильності дитини, на час проведення дослідження, схилявся до матері та про батька не згадував. Запитання про нього не викликали у дитини ніяких емоційних проявів через те, що хлопчик не пам`ятає його, але мріє, щоб у його житті була така людина. (а.с. 65)

Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя» №37 від 12.08.2019 року, матір малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 відвідує дільничного лікаря-педіатра самостійно, без присутності батька. Батько ОСОБА_5 амбулаторію не відвідує від народження дитини. (а.с. 66)

З довідки Нікольського районного відділу державної виконавчої служби від 05.08.2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_5 станом на 01.08.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 63118,00 гривен. (а.с.60)

З`ясовуючи позицію дитини щодо питання, що стосується його життя, суд опитав малолітнього ОСОБА_6 , який пояснив, що проживає разом з матір`ю, батька ніколи не бачив. Навіть в обличчя зовсім не знає. Він не пам`ятає за своє життя щоб батько до нього приїздив, робив подарунки, чи телефоном з ним спілкувався. Родичі батька з ним не спілкуються.

Психолог ОСОБА_3 , яка була присутня при допиті дитини, зробила висновок про те. що дитина давала пояснення відверто,ніякого тиску на неї не було. Батька вона дійсно не знає і не має до нього жодних відчуттів . Є жаль з приводу того що в нього немає батька.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 які є сусідками позивачки та ОСОБА_18 , яка є матір`ю позивачки пояснили, що ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_6 та дітьми, яких вона взяла на виховання з дитячих будинків. Житлово-побутові умови та стосунки в родині добрі. Колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_5 вони знають, але ж не бачили практично від народження дитини.

Згідно висновків Служби у справах дітей Нікольської РДА Донецької області та виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, не забезпечує належне виховання та матеріальне своєї дитини. Будь-які заходи впливу на відповідача результатів не дали.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги йому не надає, морально не підтримує, участі у вихованні не приймає, не цікавиться його схильностями та здібностями, з дитиною не бачився з моменту її народження, тобто не виявляє належного батьківського піклування, що свідчить, на думку суду, про свідоме, злісне нехтування батьківськими обов`язками щодо свого неповнолітнього сина. Всі питання щодо виховання та забезпечення дитини необхідним вирішуються позивачкою без участі та підтримки з боку відповідача. Але його формальна наявність в документах дитини викликає складності при вирішенні питань щодо дитини.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

В п.49 Рішення ЄСПЛ по справі Савіни проти України" (Заява N 39948/06) від 18.12.2008 року Суд зазначив, що у вирішенні питань щодо дитини необхідно враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є достатньо даних, які свідчать про навмисне, злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу від народження дитини він не проявляє щодо свого малолітнього сина турботи, уваги, не бере участі у його вихованні та утриманні, не піклуються про стан його здоров`я та розвитку, не спілкується з дитиною.

При таких обставинах, коли дитина з народження не знає свого батька і не вважає його членом своєї родини, і батька, який не проявляє жодного бажання підтримувати родинні відносини з дитиною, суд вважає що між дитиною та відповідачем не виникли сімейні відносини.

Батьківські права відповідача, при тому що позивач заявляє не створювала перешкод для спілкування з дитиною , тримаються лише на наявності кровного споріднення.

А тому, на думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав не приведе до морального травмування дитини та розірвання родинних зв`язків та повністю відповідає інтересам дитини.

Таким чином позов ОСОБА_1 , про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 164-166 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , 3- ті особи: Служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлений 29.05.2020 року.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.І. Доценко