УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/6769/20

Провадження № 2-з/638/247/20

27.05.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року відкрито провадження по справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просять суд: - зобов`язати відповідача ОСОБА_3 в судове засідання представити опис рухомого майна, яке знаходиться у нежитлових приміщеннях підвальної частини №1б,2-:-20, 10а, 10б, 11а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 кв. метрів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; - вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення підвальної частини №1б,2-:-20, 10а, 10б, АДРЕСА_2 а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 кв. метрів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю за договором купівлі-продажу 239017 грн., що у теперішній час перебувають у відповідача ОСОБА_3 на праві приватної власності; - вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, що знаходиться в п. 2 резолютивної частини цієї заяви нежитлових приміщеннях, яке у теперішній час перебуває в розпорядженні відповідача ОСОБА_3 . Перелік рухомого майна, наведений в Акті від 15.10.2016 року приймання-передачі нежитлового приміщення та іншого обладнання, а також може бути наданий відповідачем на вимогу суду.

Свою заяву позивачі обґрунтовують тим, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. 17.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, договору купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини №1б,2-:-20, 10а, 10б, АДРЕСА_2 а, І житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 227,0 кв. метрів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю за договором купівлі-продажу 239017 грн. 24.04.2020 року позивачі дізналися, що відповідач вже місяць активно намагається продати рухоме та нерухоме майно, яке перебуває в їх власності. Вважають, що дії ОСОБА_3 можуть ускладнити виконання рішення суду в майбутньому.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення заявлених вимог, не є достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також, суд звертає увагу, що в при подачі основної заяви вказано ціну позову як 239017 грн., тобто ціну нерухомого майна, яке на їх думку є спірним, однак забезпечити позов позивачі просять як на рухоме так і нерухоме майно відповідача, що вже не відповідає принципу співмірності.

Більш того, жодних належних доказів того, що відповідач намагається реалізувати спірне майно до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що ст. 149, 150 ЦПК України не передбачено такий вид забезпечення як «зупинення виконавчого провадження», крім того не надано жодного доказу на підтвердження того, що приватним виконавцем було вжито дії спрямовані на реалізацію спірного майна.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, не мотивоване та є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова на протязі п`ятнадцяти днів з моменту проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.15.5. ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя