Справа № 712/4022/20
Провадження №2/712/1493/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2020 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Ліпатовій Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рахунків,
Позивач звернулася до суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рахунків, мотивуючи його тим, що на виконанні у Центральному відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження № 53466105 про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних осіб боргу по виконавчих документах: № 2-879 від 21.08.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс» боргу в сумі 393742,89 грн.; № 2-911 від 27.10.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Лідер Плюс» боргу в сумі 338754,66 грн. Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси від 15.01.2020 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» та карткового рахунку «Ощадбанк». Вказала, що дані рахунки є зарплатними, а тому на даний час вона не має можливості отримувати свою заробітну плату для власного існування та утримання родини, що завдає значних труднощів і душевних страждань. Зазначила, що виконавчою службою щомісячно відраховувалося 20 % з її заробітної плати на погашення боргів. 28.02.2020 вона звернулася до Центрального відділу ДВС із заявою про зняття арешту із зазначених рахунків, однак їй було відмовлено. Тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Просить суд зняти арешт з рахунків: № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», НОМЕР_2 (картковий рахунок № НОМЕР_3 ), відкритий в ПАТ АБ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , які накладені на підставі постанови про арешт коштів боржника від 15.01.2020 року по виконавчому провадженню №31667666, перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
12.05.2020 представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Вказав, що на виконання у Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 53466105. Станом на 08.05.2020 борг за вказаним виконавчим провадженням складає 666195,37 грн. З метою виконання рішень судів, 15.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Законом України «Про виконавче провадження» відсутнє обмеження щодо накладення арешту на рахунки боржників, на які зараховується соціальна допомога. Тому позивачем не доведено, що дії державного виконавця вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не вказано, які норми Закону України «Про виконавче провадження» порушено державним виконавцем під час накладення арешту на рахунки боржника, та які б забороняли державному виконавцю вчиняти дану процесуальну дію.
В судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник Центрального відділу ДВС в судове засідання не з`явився, начальник відділу Павленко В. скерувала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, підтримала в повному обсязі відзив на позовну заяву.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає наступне:
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що постановою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2020 по зведеному виконавчому провадженню № 31667666 за виконавчим листом № 2-879 від 21.08.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс» боргу в сумі 393742,89 грн.; виконавчим листом № 2-911 від 27.10.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Лідер Плюс» боргу в сумі 338754,66 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника та на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику.
Відповідно до довідки Відділу освіти Черкаської районної державної адміністрації № 124/07 від 30.01.2020 року ОСОБА_1 працює вчителем початкових класів Мошнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Черкаської районної ради Черкаської області, та отримує заробітну плату на карточку Приватбанка за № НОМЕР_1 , а також певний час отримувала заробітну плату на карточку в Ощадбанку за № НОМЕР_3 .
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арештів позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Положеннями ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Так, приписами ч. 1, 3 статті 68 Закону №1404 визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Частиною 1 ст. 69 Закону № 1404 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII і становить 20 відсотків.
Відповідно ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, визначено право клієнта - юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема, заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі неукладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (підпункти 6.7, 6.9).
Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що внаслідок спірного обтяження позивач без законних підстав обмежена у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання заробітної плати, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право позивача стосовно спірного обтяження підлягає до поновлення та судового захисту.
Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 09.08.2019 № 913/958/16.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рахунків - задовольнити.
Зняти арешт з рахунків: № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», НОМЕР_2 (картковий рахунок № НОМЕР_3 ), відкритий в ПАТ АБ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , які накладені на підставі постанови про арешт коштів боржника від 15.01.2020 року по виконавчому провадженню №31667666, перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29.05.2020.

Головуючий Т.Є.Троян