ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 травня 2020 року м. Чернівці Справа № 727/6956/19

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Лисака І.Н., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.03.2020 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 у даній справі з підстав несплати судового збору.

Рекомендовані листи з ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.03.2020 року двічі направлялися ОСОБА_1 за адресою, вказаною нею в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 , та на електронну адресу її представника ОСОБА_4 (а.с.151, 161, 166).

Зазначену адресу для листування ОСОБА_1 також вказала на конверті при направленні апеляційної скарги до суду (а.с.157).

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що ухвала від 20.03.2020 року оприлюднена 23.03.2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу.

Однак, направлені поштові конверти з рекомендованими повідомленнями на ім`я ОСОБА_1 про вручення поштового відправлення - копії ухвали суду апеляційної інстанції від 20.03.2020 року були повернуті до Чернівецького апеляційного суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання кореспонденції у поштовому відділенні (а.с.162-163, 167-168).

Також, представник апелянта ОСОБА_4 жодним чином не відреагував на електронний лист зі сканкопією ухвали суду, направлений йому Чернівецьким апеляційним судом 10.04.2020 року на його офіційну електронну адресу, яка зазначена на офіційному сайті Єдиний Реєстр Адвокатів України за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження №22-ц/822/401/2020 Категорія 19/20

Таким чином, апеляційний суд вжив усіх можливих процесуальних способів повідомлення апелянта про недоліки його апеляційної скарги, а остання за спливом двох місяців не проявила інтересу до стадії її розгляду.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, ч.1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.3 зазначеної статті, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

В ст.131 ЦПК України закріплено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Частиною 2 ст.357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.3 ст.185, ч.6-8 ст.357 ЦПК у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Визнаючи обставини неотримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху зловживанням процесуальним правам суд виходить із наступного.

За загальними правилами, встановленими ч.1 та ч.2 ст.273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, подання апеляційної скарги та не вчинення додаткових дій, можуть свідчити як про втрату інтересу до розв`язання спору, так і про перешкоджання набранням рішенням законної сили. Як одне, так і друге порушує права особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права.

Так, за змістом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (Рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України»).

ЄСПЛ неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (Рішення ЄСПЛ у справах «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, « Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У Рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, демонструючи зацікавленість у вирішення спору, апелянт мала змогу проявити таку отримуючи поштову кореспонденцію за вказаною нею особисто адресою чи направити до суду заяву про зміну місця проживання/перебування.

Крім наведеного, Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Принцип законних очікувань є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли фізична особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальним правами, не повідомила суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання нею судової кореспонденції, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий термін не цікавиться, із заявою про продовження строків в наслідок запровадження на усій території України карантину не зверталась, тому використовує надані їй процесуальні права на свою користь, для того щоб затягнути час набрання рішенням законної сили.

Апеляційний суд враховує введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, за якою на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ.

За змістом п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ 02 квітня 2020 року. Проте, ураховуючи зміст статті 3 ЦПК України, а також те, що запропоновані зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, вони мають зворотну силу.

Однак суд вважає, що положення зазначеного закону вступають в дію в той же час з якого розпочинає перебіг строк, а саме з моменту отримання заявником вимоги суду, а тому з урахуванням конкретних обставин цієї справи не поширюються.

Керуючись ст.ст.4, 44, 261, 357, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2020 року повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її складання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя - підпис /Лисак І.Н./