Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 760/9388/16-ц

провадження № 61-20934св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року у складі судді Селезньової Т. В. та постанову Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований у Федеративній Республіці Німеччині в установі ЗАГСУ - Гельзенкірхен, відділ РАГС м. Ессен.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 2008 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, а з 2014 року припинили будь-яке спілкування, намірів продовжувати спільне проживання не мають.

Позивач у 2013 році повернулася до України де постійно проживає, останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Крім того, до виїзду в Німеччину відповідач тимчасово проживав разом з нею за її місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

02 грудня 2016 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 як представника ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку статей 110, 115 ЦПК України, оскільки відповідач не має постійного місця проживання чи перебування в Україні, а тому позов має пред`являтися за місцезнаходженням його майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Короткий зміст судових рішень ухвалених у справі

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 13 червня 2016 рокувідкрив провадження у справі за даним позовом.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підставою для відкриття провадження і визначення підсудності Солом`янському районному суду м. Києва була та обставина, що в позовній заяві позивач вказала останнє відоме їй місце проживання відповідача у м. Києві.

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 22 грудня 2016 рокуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передав за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу наявністю клопотання позивача про направлення справи за підсудність, а також те, що ОСОБА_2 визначив місцезнаходження його майна за адресою: АДРЕСА_3 .

Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 23 листопада 2017 рокузакрив провадження у справі.

Міськрайонний суд мотивував ухвалу тим, що відповідач є іноземною особою, є іноземним елементом у сенсі застосування міжнародного законодавства, тому до спірних правовідносин, в тому числі для визначення підсудності справи, слід застосувати статтю 414 ЦПК України і Закон України «Про міжнародне приватне право».Підсудність даної справи судам України, первісно Солом`янському районному суду м. Києва, а у подальшому Броварському районному суду Київської області, було визначено на підставі наданих позивачем недостовірних відомостей. Оскільки дана обставина виявлена вже після відкриття провадження у справі, то провадження в ній має бути закрите. Даний позов є таким, що не підлягає розгляду в суді України в порядку цивільного судочинства, визначеного ЦПК України.

Апеляційний суд Київської області постановою від 08 лютого 2018 рокуухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини не можуть розглядатися судами України за вимогами міжнародного права, яке має застосовуватись у даних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 17 березня 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права.

Питання підсудності цивільних справ урегульовано в статтею 15 главі І розділу III ЦПК України, в чинній на час розгляду справи судом, які визначають загальні правила підсудності та територіальної підсудності, та статтею 414 ЦПК України, яка визначає, що підсудність справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 ЦПК України.

27 лютого та 15 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_2 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що у травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до нього про розірвання шлюбу та надала неправдиві та недостовірні докази (зокрема надала мій паспорт як громадянина України, який є недійсний), а також не повідомила суд про те, що він є громадянином Німеччини, де має постійне місце проживання, і де вони разом проживали до січня 2016 року.

Після звернення до суду з цим позовом позивач приїхала до Німеччини та здійснила замах на його життя, в результаті чого йому були нанесені тілесні ушкодження та через що щодо неї на території Німеччини відкрито кримінальне провадження та притягнуто її до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з фактичним припиненням сімейних відносин та замахом на його життя 02 червня 2016 року він повідомив відповідні органи Німеччини про те, що з січня 2016 року ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації, у зв`язку з чим її знято з місця реєстрації на території Німеччини.

Шлюб був укладений на території Республіки Німеччини, що вказує на те, що він та ОСОБА_1 офіційно обрали для себе особистим правом у сімейних правовідносинах законодавство Республіки Німеччина.

У 2018 році на території Німеччини ним була подана позовна заява про розірвання шлюбу № 35 Р 10/19, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена через Броварський міськрайонний суд, який отримав матеріали справи з Німеччини суд м. Айзенах.

З урахуванням того, що між ним та ОСОБА_1 не було укладено угоди про вибір права (щодо врегулювання сімейних правовідносин) та останнім нашим спільним місцем проживання була держава Республіка Німеччина суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правомірних висновків щодо того, що дана цивільна справа не підсудна розгляду судовим органам України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Броварського міськрайонного суду Київської області.

18 жовтня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

16 квітня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівник секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинським В. № 1111/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

16 квітня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю., судді, які входять до складу колегії: Бурлаков С. Ю., Коротенко Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Предметом позову у справі, яка переглядається, є розірвання шлюбу між громадянкою України та іноземцем.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 26 вересня 1997 року на території Федеральної Республіки Німеччина, в установі ЗАГСУ - Гельзенкірхен, відділі РАГС м. Ессен. З 2013 року вона постійно проживає на території Україні.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статті 414 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно із статтями 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Встановивши, що шлюб між сторонами укладений 26 вересня 1997 року на території Федеральної Республіки Німеччина, в установі ЗАГСУ - Гельзенкірхен, відділі РАГС м. Ессен, з моменту укладення шлюбу подружжя проживало в Німеччині, відповідач з 1992 року не має в Україні зареєстрованого і постійного місця проживання, є громадянином Німеччини, договору про вибір підсудності справи, згідно з частиною другою статті 110 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, і частин 2, 3 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», між сторонами не укладалося, спільних неповнолітніх дітей у сторін немає, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що позов слід пред`являти у відповідний суд за місцем проживання відповідача, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Аргументи касаційної скарги щодо можливості розгляду справи уповноваженим судом України, зважаючи на наявність на території України спільного майна подружжя, аналогічні аргументам апеляційної скарги та були предметом дослідження апеляційним судом, який їх обґрунтовано спростував, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених статтею 410 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун