ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/978/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2982/19 Категорія: 301030300 Тептюк Є.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 31.03.2020 (повний текст складено 31.03.2020, суддя в суді першої інстанції Тептюк Є.П.) про відмову в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в :

у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив, після уточнення вимог, визнати автомобіль марки Daewoo Lanos НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 44600,00 грн., зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , спільною сумісною власністю подружжя сторін. При розділі вказаного спільного майна виділити автомобіль позивачу, визнавши за ним право власності на нього та стягнувши з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за 1 / 2 частину вартості майна в сумі 22300,00 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.03.2020 позовні вимоги у справі задоволено частково та визнано автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, сірого кольору, 2006 року виписку, державний номерний знак НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вирішено здійснити поділ майна, а саме визнано за ОСОБА_1 право власності на 1 / 3 частку вказаного автомобіля, визнано за ОСОБА_2 право власності на 2 / 3 частки автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

20.03.2020 від представника позивача адвоката Лінніка М.С. до суду надійшла заява про вирішення питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, сплачених позивачем на оплату правничої допомоги при розгляді справи у розмірі 6000 грн., про що останній заявляв суду в уточненій позовній заяві під час підготовчих дій суду, так і в судовому засіданні.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31.03.2020 відмовлено в прийнятті додаткового рішення за вказаною заявою представника позивача з підстав того, що про орієнтовний розрахунок судових витрат позивачем не було заявлено в першій заяві по суті спору (в позовній заяві).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, сторона позивача 27.04.2020 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та новим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 1152,60 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 6000 грн. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказав на те, що про витрати на правничу допомогу позивач вказав в уточненій позовній заяві, в редакції якої суд розглянув позовні вимоги у справі. Цю заяву було подано до початку судових засідань у справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач у первісній позовній заяві не вказав про очікувані судові витрати. Однак у послідуючому в уточненій позовній заяві від 07.02.2020 позивач вказав, що орієнтовна сума судових втрат складає 768,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги у справі розглянуто судом саме з урахуванням зроблених позивачем уточнень.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України - разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до положень ч.ч.2, 8, 10 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 зазначила, що частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково оскарженою ухвалою вирішив відмовити у задоволенні заяви позивача про винесення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат позивача на оплату правничої допомоги з посиланням на те, що позивачем не вказано орієнтовний розмір витрат у першій заяві по суті спору, адже вказаний розмір було зазначено в уточненій позовній заяві від 07.02.2020.

При цьому за змістом положень ч.ч.2, 3 ст.49 ЦПК України позивач вправі змінювати (уточнювати) свої позовні вимоги у порядку, регламентованого цивільним процесуальним законодавством.

Таким чином сама по собі відсутність в первісній позовній заяві орієнтовного розміру судових витрат сторони у разі наявності такого розрахунку в уточненій позовній заяві, яка стала предметом розгляду в суді, не може бути підставою для відмови суду у вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Далі, Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.03.2020 позовні вимоги у справі задоволено частково на 1 / 3. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.05.2020 вказане рішення суду першої інстанції у справі скасовано та позовні вимоги задоволено на 50 %. Крім того, цією ж постановою апеляційного суду вирішено питання про часткову компенсацію позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Отже порушуване позивачем питання про компенсацію його витрат на правничу допомогу наразі вирішено, що свідчить про правильність відмови судом першої інстанції у прийнятті додаткового рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 31.03.2020 про відмову в прийнятті додаткового рішення у даній справі належить змінити, виклавши мовити вирішення порушуваного заявником питання згідно мотивувальної частини цієї постанови апеляційного суду, в решті ухвалу суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 31.03.2020 про відмову в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна змінити,виклавши мотиви вирішення порушуваного заявником питання згідно мотивувальної частини цієї постанови апеляційного суду, в решті залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 20.05.2020.

Суддя-доповідач

Судді