ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1101/19
Провадження № 22-ц/4820/898/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів -Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями державного органу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Стасюка Р.М. від 07 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів вказував, що 09.02.2019 року близько 02 год. 30 хв. він йшов по вул. Шевченка в м. Нетішин, де до нього підійшли працівники поліції, один з яких представився та попросив для огляду посвідчення водія. Він відмовився виконати цю вимогу, оскільки не носить посвідчення з собою, коли не керує автомобілем. У відповідь поліцейські звинуватили його в керуванні належним йому автомобілем «Мегсеdes S-500» д.н.з. « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, оскільки той був неподалік припаркований. Позивач вказані обставини заперечував. Працівники поліції запропонували йому як водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він зауважував, що є пішоходом.

О 03 год. 29 хв. поліцейські здійснили адміністративне затримання позивача та доставили його в приміщення Нетішинського відділення поліції. Там поліцейські знову пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але при цьому відмовилися відкрити у присутності позивача «мундштук» до алкотестера, тому він погодився на їх пропозицію поїхати до найближчого медичного закладу - Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин».

Однак в медичному закладі огляд позивача на стан алкогольного сп`яніння не було проведено через заперечення останнього у зв`язку з порушеннями процедури.

В результаті працівник поліції склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 від 09.02.2019 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Як з`ясувалося пізніше, відносно нього також винесено постанову серії ДПО18 №128049 від 09.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Всі ці події тривали понад три години у нічний час та закінчилися близько 06 години.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.04.2019 року, яка набрала законної сили 02.05.2019 року закрито провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд встановив, що позивач 09.02.2019 року о 02 год. 38 хв. не керував будь-яким транспортним засобом по вул. Шевченка в м. Нетішин.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.05.2019 року, яке набрало законної сили 28.05.2019 року, скасовано постанову інспектора СРПП №1 Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Митюка В.М. серії ДПО18 № 128049 від 09.02.2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Оскільки зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.130,126 КУпАП, адміністративні справи відносно нього закриті, то позивач вважав, що в нього виникло право на відшкодування майнової і моральної шкоди, на підставі ст.3, п.4 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Вказані судові рішення позивач вважав доказом неправомірності дій працівників поліції під час притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ч.1 ст.126 КУпАП відповідно, здійснення адміністративного затримання.

Внаслідок неправомірних дій посадових осіб органу державної влади йому була заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач, посилаючись на тривалість порушення права та суть цього порушення, визначив у 35000 грн.

Позивач вказував, що відповідно до ч.ч.1,4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодуванню йому підлягають і витрати на надання юридичної допомоги в розмірі 2100 грн., які він поніс у справі № 679/317/19 про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України в його користь 2100 гривень у відшкодування майнової шкоди, 35000 гривень у відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями державного орган - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Судовими рішеннями встановлено, що він не керував 09.02.2019 року о 02:38 год. жодним транспортним засобом по вул. Шевченка в м. Нетішин, тобто, не вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 130, 126 КУпАП, а тому дії працівників поліції були завідомо незаконними. Протиправні дії поліцейських у нічний час, в тому числі й обмеження волі шляхом здійснення адміністративного затримання, необхідність захисту своїх прав, завдало йому психологічних страждань.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області вважає рішення суду законним, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити. Вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що правовідносини щодо відшкодування шкоди за позовними вимогами ОСОБА_1 у цій справі Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню не підлягає. При складанні протоколу щодо позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статтей 255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями майнової, моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 09 лютого 2019 року начальником СРПП № 1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Бабійчуком В.О. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №027641, згідно з яким 09.02.2019 року о 02.38 год. в м.Нетішин по вул.Шевченка ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мегсеdes S-500» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Вказані дії кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

09 лютого 2019 року тією ж посадовою особою щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне затримання серії АА №150974 , згідно якого останнього затримано 09.02.2019 року у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, для складання адміністративних матеріалів.

09 лютого 2019 року інспектором СРПП № 1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Митюком В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №128049, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. В постанові зазначено, що 09.02.2019 року о 02 год. 38 хв. в м.Нетішин по вул. Шевченка позивач керував транспортним засобом «Мегсеdes S-500» д.н.з. « НОМЕР_1 », і не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія категорії «В».

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року у справі № 679/317/19, яка набрала законної сили 02.05.2019 року, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадженням закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 надавав юридичну допомогу адвокат Волков В.В. Понесені витрати на правничу допомогу склали - 2100 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 травня 2019 року, яке набрало законної сили 28.05.2019 року, скасовано постанову інспектора СРПП № 1 Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Митюка В.М. серії ДПО18 №128049 від 09 лютого 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність загальних підстав цивільно-правової відповідальності - факту неправомірних дій працівників поліції, наявності шкоди та її розміру.

Доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування судом норм Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є безпідставними.

Так, відповідно до ст.ст. 3, 56 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України та статтею 1 Закону № 266/94-ВР.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону № 266/94-ВР, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України) (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16).

Норму п.4 ст. 2 Закону № 266/94-ВР щодо виникнення права на відшкодування шкоди у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, на яку посилається апелянт, слід тлумачити у системному зв`язку з нормами частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону № 266/94-ВР, які дозволяють зробити висновок про те, що відшкодування шкоди на підставі частини першої статті 1176 ЦК України і Закону № 266/94-ВР здійснюється лише у разі закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративного затримання позивача, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

За змістом ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які повинен довести позивач.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, дії, внаслідок яких (якої) було завдано шкоду, є основним предметом доказування, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).

Під час розгляду справи суд першої інстанції правильно виходив з того, що складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, і не породжує права чи обов`язки для позивача.

Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 року (справа № 640/17380/16-ц), яка підлягає врахуванню при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Заявник мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року у справі № 679/317/19, яка набрала законної сили 02.05.2019 року, дійсно закрито справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд виходив з недоведеності факту вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водночас вказаною постановою не встановлено неправомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення чи інших дій. Рішення про встановлення факту неправомірності дій працівників поліції щодо складання такого протоколу, адміністративного затримання позивача чи інших дій щодо нього в рамках ініційованого провадження про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутнє.

Наведене цілком спростовує посилання апелянта на доведеність факту протиправності дій працівників Нацполіції.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач також посилається на незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач скористався правом на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і в результаті розгляду справи за його адміністративним позовом прийнято рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 травня 2019 року, яким скасовано постанову від 09.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Жодні заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувалися. Витрати на погашення штрафу, накладеного оскарженою ним постановою, заявник не поніс.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційний суд констатує, що позовна заява фактично не містить обґрунтування, в чому полягає моральна шкода, завдана внаслідок винесення постанови від 09.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Фактично все обґрунтування позову зводиться до протиправності дій працівників поліції у провадженні про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, при цьому позивач не розмежував та не обґрунтував розмір моральної шкоди окремо щодо кожного з двох проваджень про адміністративне правопорушення.

Відтак попри те, що рішенням Нетішинського міського суду від 16 травня 2019 року встановлено незаконність вказаної постанови, суд першої інстанції правильно констатував недоведеність факту заподіяння моральної шкоди та її розміру внаслідок прийняття цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 травня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко