Справа № 148/1486/18
Провадження №2/148/265/20
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Ковганича С.В.,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про збільшення частки у праві спільної часткової власності.

В ході розгляду справи, 21.05.2020 від позивача на адресу суду надійшла заява про відвід судді Ковганича С.В., яка мотивована тим, що суддя Ковганич С.В. не може брати участь у розгляді справи, так як в судовому засіданні предстаником позивача було заявлено клопотання про вирішення питання щодо переходу до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, однак в задоволенні даного клопотання судом було відмовлено, при цьому судом при відкритті судових засідань оголошується про проведення підготовчого судового засідання, яке в порядку спрощеного позовного провадженя не проводиться. Також вказує, що суддя, проводячи судові засідання, тисне на нього та запитує його, чи може суд вирішити в одному судовому засіданні дану цивільну справу без участі його представника, тим самим, примушуючи його відповідати на запитання, що не стосуються суті справи, ставлячи його в незручне становище, чим порушуються основні засади цивільного судочинства, а саме, повага, честь та гідність усіх учасників процесу перед законом та судом. Вважає, що суддя демонструє свою домінантність та владні повноваження.

Згідно ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

В зв`язку з тим, що заява про відвід надійшла до суду поза межами судового засідання, суд вважає можливим розглянути дану заяву в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оглянувши подану позивачем заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Разом з тим частиною 5 цієї ж статті передбачено, що якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

З урахуванням того, що правосуддя у Тульчинському районному суді Вінницької області в даний час здійснюють двоє суддів, тому, в даному випадку, застосуванню підлягають саме норми ч. 5 ст. 40 ЦПК України.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Як вбачається із заяви позивача, останній посилається на ст.36 ЦПК України, разом з тим, жодних обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, про наявність підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді Ковганича С.В. від розгляду вказаної цивільної справи, в тому числі про наявність таких, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді позивачем не наведено.

Слід зазначити, що виключно доводи заявника, за відсутності відповідних доказів щодо упередженості судді, в розумінні положень ст. 36 ЦПК України не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення заявленого відводу.

До того ж, відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В свою чергу, судове засідання у даній справі вже було проведено, а тому заява про відвід судді була подана позивачем після спливу строку, встановленого для заявлення відводу судді, передбаченого нормами ч.3 ст. 39 ЦПК України.

При цьому, подаючи заяву про відвід судді на стадії розгляду справи, позивач не зазначив ніяких обґрунтувань щодо винятку, в розумінні ч.3 ст.39 ЦПК України, що передбачено як підстава для відводу судді поза встановленим строком, встановленим для заявлення відводу судді.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

У своїй заяві про відвід позивач хоч і послався на ст.36 ЦПК України, однак всі його підстави для відводу в основному зводяться до його незгоди з прийнятим суддею Ковганичем С.В. процесуальним рішенням в даній справі та його процесуальними діями під час розгляду справи.

В свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови «Про незалежність судової влади» за № 8 від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Також, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

З огляду на викладене, мотиви для відводу головуючого судді Ковганича С.В. від розгляду вказаної цивільної справи, вказані у заяві позивача, є безпідставними.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки передбачені ст.36 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Ковганича С.В. відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: