Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/412/20
Провадження 2-о/382/28/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних Олег Валерійович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Яготинського районного суду, заінтересовані особи: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Вона є донькою ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. В силу ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - діти померлої ОСОБА_5 також є спадкоємцями першої черги за законом, проте, на день її звернення до нотаріуса лише ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований за однією адресою разом із померлою матір"ю на день її смерті. Під час перегляду нотаріусом документів з"ясувалося, що у свідоцтві про її народження відповідними посадовими особами дані про її матір зазначені як " ОСОБА_5 ", в той же час у свідоцтві про смерть дані про її матір записані як " ОСОБА_5 ". Дана обставина не дає їй можливості підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем. Просила встановити, що вона є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання заявниця та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявниці звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності, проти заяви не заперечували.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) .

В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В силу п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не вправі відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні установлено, що заявниця є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , (копія свідоцтва про смерть, а.с. 5, копія свідоцтва про народження заявниці, а.с.10). В силу ст. 1261 ЦК України заявниця є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, під час перегляду нотаріусом документів з"ясувалося, що у свідоцтві про народження заявниці відповідними посадовими особами дані про її матір зазначені як " ОСОБА_5 ", в той же час у свідоцтві про смерть її матері дані про померлу вказані як " ОСОБА_5 ".

З копій правовстановлюючих документів, наявних у матеріалах справи, а саме, з копії трудової книжки матері заявниці, копії паспорту заявниці, копії свідоцтва про народження заявниці, (а.с. 6,7,10) вбачається, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гензерівка Яготинського району Київської області, її матір ОСОБА_5 , починаючи із 1966 р. працювала в с. Гензерівка у радгоспі "Лемешівський", який у подальшому перейменований у "Гензерівський", дані про заявницю та її матір у правовстановлюючих документах співпадають, допущена помилка лише у написанні імені матері заявниці у свідоцтві про народження останньої.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 79, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, зазначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Литвин Л.І.