Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 травня 2020 року м. Львів

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

27 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач в позові зазначила, що їй на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка отримана у власнівсть на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2017, а саме 1/2 частки спільного майна подружжя та 1/2 частки в порядку спадкування як спадкоємця 4 черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.06.2017, що підтверджується витягами, номери запису: 21001186 та 21001140.

Житлова площа квартири становить 10,4 кв. м., загальна площа квартири становить 17,4 кв. м. та комора у підвалі площею 2,9 кв. м.

Позивач зазначає, що з попереднім власником ОСОБА_3 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.03.1998.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 85, 13.02.2007 шлюб розірвано.

04.03.2016 у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не був членом сім`ї попереднього власника ОСОБА_3 та разом з власником не проживав і не вів спільного господарства.

Позивач зазначає, що відповідач не впускає її до квартири, змінив замки. З вересня 2019 року перестав оплачувати комунальні послуги, зі слів сусідів не проживає у квартирі більше двох місяців.

Крім відповідача, у вказаній квартирі зареєстровані невістка позивача ОСОБА_4 та внук позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких відповідач також не впускає у квартиру.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про виселення з квартири, проте він відмовляється.

Крім того, відповідач звертався до суду з позовними вимогами до позивача про визнання права власності в порядку спадкування на спірну квартиру, скасування державної реєстрації права власності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.10.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.03.2019 рішення Шевченківського районного суду м. Львова залишено без змін.

Враховуючи обставини, відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у здійсненні права володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом незаконного та постійного проживання без жодних на те правових підстав. Тому позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом позбавлення права користування та виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було.

Процесуальні дії у справі.

02 січня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова провадження у даній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

25 травня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова постановлено проводити заочний розгляд справи.

25 травня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова позовну вимогу про виселення відповідача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовове засідання, призначене на 25 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з`явилися, на адресу суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як частку у спільному майні подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування (а. с. 16-17). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закрито. Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 20.09.2018 ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018 залишено без змін. Рішення набрало законної сили (а. с. 18-20).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира загальною площею 17,4 кв. м., житловою площею 10,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , номери записів про право власності 21001186 та 21001140 (. С. 6, 7).

Згідно довідки форми № 2 з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 3885, виданої ЛКП «Балатон 409» у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є позивач ОСОБА_1 , зареєстровані: невістка ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 та син - відповідач ОСОБА_2 (а. с. 10).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звертався до суду з позовними вимогами до позивача ОСОБА_1 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лозинська О. М. про визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації права власності. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.10.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.03.2019 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.10.2018 залишено без змін (а. с. 21-27).

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 не знявся з реєстрації, а тому у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користування власністю.

Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин:

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України закріплено принцип-непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник вправі вимагати усунення перешкод, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відомості про зняття з реєстрації вносяться до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 150 ЖК України, ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зняти з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати у розмірі 768 гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер