УХВАЛА

1 червня 2020 року м. Мукачево Справа №303/2731/20

2/303/1175/20

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»

треті особи без самостійних вимог: (1) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович

(2) приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позивачем також подано на розгляду суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 19 березня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем та зареєстровано в реєстрі за №289 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № від 28.04.2014 року у сумі 99548,16 гривень (далі Виконавчий напис).

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що предметом спору за даним позовом є Виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження. В подальшому в ході виконавчого провадження передбачається накладення арешту на належне йому майно та банківські рахунки. Протягом часу розгляду справи з нього стягуватимуться кошти, що призведе до збільшення суми безпідставно отриманих грошей.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також позовні матеріали, суд констатує наступне.

Матеріали позовної заяви свідчать про те, що предметом спору з привиду якого виникло сіпрне правовідношення є Виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводиться стягнення коштів з божника.

На підставі постанов приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександра Васильовича від 12.05.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62039929 з примусового виконання Виконавчого напису.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини суд виходить з того, що відповідно до частин першої та другої ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням правових норм пункту 6 частини першої ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України одним із видів забезпечення позову є, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В свою чергу, згідно з п. 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Вищевказані фактичні дані по справі на предмет їх відповідності зазначеним перед цим нормам процесуального закону дають суду підстави для висновку про доцільність забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі Виконавчого напису, оскільки виконавчий напис нотаріуса, який є виконавчим документом, оскаржується боржником у судовому порядку, а зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа є передбаченим нормами Цивільного процесуального кодексу України видом забезпечення позову.

Таким чином, з метою виключення можливості виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заяву слід задоволити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 18, 81, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 19 березня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем та зареєстровано в реєстрі за №289 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № від 28.04.2014 року у сумі 99548,16 гривень, до набранням судовим рішенням по даній справі законної сили.

3. Копію постанови направити приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександру Васильовичу для виконання.

4. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

5. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя В.В. Кость