Справа № 428/2427/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_3 , посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 та чоловік позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді недоотриманої за життя пенсії в сумі 54113,46 грн. Позивачі є спадкоємцями майна померлого за законом. Для отримання спадщини вони звернулися до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С., проте постановою від 29.01.2020 у вчинені нотаріальної дії було відмовлено, оскільки у спадковому реєстрі був виявлений заповіт ОСОБА_4 , оригінал якого відсутній, а також у зв`язку з тим, що неможливо перевірити місце проживання померлого на день смерті та встановити коло осіб, що з ним проживали, тобто встановити факт наявності або відсутності спадкоємців, які вважаються такими, що прийняли спадщину. З огляду на викладене позивачі звернулися до суду з цією заявою та просять визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме: недоотриману за життя ОСОБА_4 пенсію в сумі по 27056,73 грн. за кожним з позивачів.

1.2. Ухвалою суду від 22.04.2020 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача було залучено Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та ОСОБА_3 .

1.3. Представником третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області суду надані письмові пояснення щодо позову, з яких вбачається, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його пенсія не була затребувана членами його сім`ї протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, вона увійшла до складу спадщини. Листом від 12.12.2019 вих. №29060/03-22 на нотаріальний запит управління надало інформацію, що недоотримана пенсія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 54113,46 грн. Постановою нотаріуса від 29.01.2020 позивачам було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію ОСОБА_4 УПФУ України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає, що вказана постанова нотаріусом прийнята правомірно та на законних підставах, тому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні.

1.4. Позивачі в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно із копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 18.08.1957 Ворошиловським міським ЗАГС Ворошиловградської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 одружились ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний запис за №1101. Після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 23.04.1999 Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.04.1999 Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 07.12.1990 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

2.2. Згідно з копією довідки «Комунального підприємства «Алчевське житлово-експлуатаційне підприємство» № 2041 від 12.06.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_2 та його онук - ОСОБА_3 . Згідно з актом від 12.06.2018 у квартирі за вищевказаною адресою ОСОБА_3 не мешкає більше 10-ти років. Він мешкає у м. Москва.

Згідно із копією акту обстеження квартири, складеного 12.06.2018 комісією в складі майстрів ЖЕУ № 4, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_2 та його онук - ОСОБА_3 . При опитуванні сусідів було встановлено, що у квартирі за вищевказаною адресою ОСОБА_3 не мешкає більше 10-ти років, він мешкає у м. Москва.

2.3. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 09.07.2019 Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алчевськ Луганської області у віці 82 років.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.06.2020 по справі №428/5780/19 встановлено, що ОСОБА_7 помер вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.11.2019 по справі №428/9473/19 визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у два місяці, який обліковується з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.12.2019.

09.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію.

06.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_4 .

29.01.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

З копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56792946 від 09.07.2019 вбачається, що 25.04.2008 Першою Алчевською державною нотаріальною конторою зареєстрований заповіт ОСОБА_4 № НОМЕР_6 , який є чинним. Бланк ВКЕ №668496, номер в реєстрі нотаріальних дій: 576. Вказаний заповіт посвідчений 25.04.2008 Першою Алчевською державною нотаріальною конторою.

Згідно з копією заповіту (бланк серії ВКЕ № 668496), посвідченого 25.04.2008 державним нотаріусом Першої Алчевської державної нотаріальної контори Кобалія І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №576, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усі свої права та обов`язки, які належать йому на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому і на які він за законом буде мати право, відносно всієї належної йому частки квартири АДРЕСА_3 , заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №29060/03-22 від 12.12.2019 вбачається, що сума недоотриманої пенсії пенсіонера ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 54113,46 грн.

Згідно з копією постанови державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. № 72/02-31 від 29.01.2019, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . У вчиненні нотаріальної дії відмовлено з причини відсутності зазначеного заповіту або належним чином завіреної його копії, враховуючи, що архів Першої Алчевської державної нотаріальної контори знаходиться на тимчасово окупованій території, нотаріус не має можливості зробити відповідний запит для встановлення кола спадкоємців за заповітом, в тому числі, малолітніх та неповнолітніх осіб, та його змісту. Крім того, під час розгляду поданих заявниками документів було встановлено, що серед них відсутній документ, за яким можливо перевірити місце проживання померлого на день смерті, коло осіб, що з ним проживали, а саме встановити факт наявності та/або відсутності спадкоємців, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, які вважаються такими, що прийняли спадщину.

3. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

3.2. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Зі ст. 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

3.4. Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

3.5. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року«Про судову практику у справах про спадкування» № 7 вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Вищевикладені докази свідчать про те, що розмір недоотриманої за життя ОСОБА_4 пенсії становить 54113,46 грн. Після спливу шести місяців з часу його смерті недоотримана пенсія увійшла до складу спадщини.

Суд звертає увагу на те, що з тексту заповіту, складеного ОСОБА_4 та посвідченого 25.04.2008 державним нотаріусом Першої Алчевської державної нотаріальної контори Кобалія І.В., вбачається, що ОСОБА_4 заповідає ОСОБА_3 лише належну йому частку квартири АДРЕСА_3 . Тобто, вказаний заповіт стосується лише частини спадкового майна, яке не є предметом позовних вимог в цій справі.

Стосовно спадкового майна у вигляді пенсії спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не складав, а тому право на майно у вигляді пенсії має набуватися в порядку спадкування за законом.

4.2. Спадкоєцями першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є його донька - ОСОБА_1 та його дружина - позивач ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Із урахуванням наявності рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, заява ОСОБА_1 свідчить про прийняття спадщини вказаною особою.

Інший позивач ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_4 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Факт проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 на час його смерті підтверджується змістом рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.06.2020 по справі №428/5780/19, в якому встановлено, що ОСОБА_7 помер вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, цей факт підтверджується копією довідки «Комунального підприємства «Алчевське житлово-експлуатаційне підприємство» № 2041 від 12.06.2018 та актом обстеження квартири від 12.06.2018. Вказані документи також підтверджують, що станом на 12.06.2018 за вищевказаною адресою, крім спадкодавця ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_2 , було зареєстроване місце проживання онука спадкодавця ОСОБА_3 . Інші особи разом із спадкодавцем станом на день його смерті не проживали.

Оцінюючи зміст та допустимість вищевказаної довідки та акту суд враховує, що стосовно непідконтрольних певній державі територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Отже, зміст вищевказаної довідки та акту береться судом до уваги та оцінюється в якості допустимих письмових доказів.

4.3. Державним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини неможливості встановлення кола спадкоємців за заповітом та за законом через відсутність оригіналу заповіту ОСОБА_4 від 25.04.2008 та документу, за яким можливо було б перевірити місце проживання померлого на день смерті.

По-перше, на думку суду, в даному випадку слід враховувати, що позивачі проживають на непідконтрольній українській владі території, так само як і нотаріальний архів Луганської області залишився на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку із чим позивачі позбавлені можливості отримати оригінал заповіту, його нотаріально засвідчену копію та належним чином оформлену довідку про осіб, які проживали із спадкодавцем станом на день його смерті.

По-друге, вказані обставини свідчать про те, що єдиним ефективним способом захисту прав позивачів є встановлення в судовому порядку права власності на спадкове майно.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позивачі мають право на спадщину за законом у рівних частках, яка складається з недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_4 у розмірі 54113,46 грн. У зв`язку із цим позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід задовольнити у повному обсязі.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.04.2020 позивачів звільнено від сплати судового збору. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з Сєвєродонецької міської ради, адже вказана установа не є винуватцем виникнення спору та була залучена в якості відповідача виключно в силу вимог статті 1227 Цивільного кодексу України.

Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, в цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію в сумі 27056 (двадцять сім тисяч п`ятдесят шість) грн. 73 коп.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію в сумі 27056 (двадцять сім тисяч п`ятдесят шість) грн. 73 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Д.Б. Баронін