Ухвала

26 травня 2020 року

м. Київ

справа № 203/3524/18

провадження № 61-7904ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», треті особи: Приватне підприємство «Сталкер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів», про стягнення збитків, компенсації, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулися до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просили стягнути з відповідача на їх користь солідарно збитки в розмірі 21 676,51 грн, грошову компенсація за відмову від перевезення в розмірі 39 167,14 грн, пеню в розмірі 112 697,40 грн, інфляційні витрати за період з 03 жовтня 2018 року до 12 березня 2019 року в розмірі 9 654,39 грн, проценти в розмірі 15 365,84 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а всього 218 561,28 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , обґрунтовано тим, що 12 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тез Тур» (далі - ТОВ «Тез Тур», туроператор) в особі Приватного підприємства «Сталкер» (турагент), яке діє на підставі агентського договору від 13 липня 2017 року № 4986, та ОСОБА_2 був укладений договір на туристичне обслуговування. Відповідно до зазначеного договору троператор відповідно до замовлення, поданого туристом (туристами) турагенту за плату зобов`язується надати туристу (там) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт) (п. 1.1 договору); туроператор виконує свої обов`язки перед туристами як перед солідарними кредиторами (п. 1.2 договору); туроператор зобов`язується забронювати замовлені туристом (туристами) туристичні послуги та забезпечити його (їх) через турагента необхідними документами, які посвідчують право туриста (туристів) на отримання туристичних послуг, наприклад, ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним в замовленні (пп. 2.1.1 п. 2.1 договору). Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору загальна вартість туристичного продукту, замовленого туристом (туристами) складає 60 590 грн. Відповідно до п. 6.6 договору перевезення туриста (туристів) може здійснюватися рейсом будь-якої авіакомпанії незалежно від того, яка авіакомпанія зазначена у авіаквитку. Туроператор гарантує авіаперевезення туриста (туристів) з міста вильоту до міста призначення. Аеропорти міста вильоту та міста призначення можуть відрізнятися від зазначених в авіаквитку. Згідно з замовленням програми туристичного обслуговування, що є додатком до договору, на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був замовлений комплекс туристичних послуг: країна перебування - Греція, острів Крит, період туристичного обслуговування - з 29 липня 2018 року до 07 серпня 2018 року, готель - «Егі Beach» 4*, м. Херсонісос.

Згідно з електронними квитками № 828 на ім`я ОСОБА_6 , № 829 на ім`я ОСОБА_1 , № 830 на ім`я ОСОБА_4 від 16 липня 2018 року, наданими туроператором на виконання договору, дата та час відправлення до місця призначення - 29 липня 2018 року о 21 год. 10 хв. рейсом 7W-781 з міжнародного аеропорту «Бориспіль» (KBP/TERMINAL-D) з прибуттям до аеропорту «HERAKLION» (HER) о 23 год. 55 хв., дата та час відправлення до України - 07 серпня 2018 року о 18.00 год. рейсом 7W-782 з аеропорту «HERAKLION» (HER) з прибуттям до міжнародного аеропорту «Бориспіль» (KBP/TERMINAL-D) о 20 год. 45 хв.

З метою своєчасного повернення додому після прибуття до м. Києва 07 серпня 2018 року ними 19 липня 2018 року були завчасно придбані квитки № 000B3E7E -lBFF-2F73 -0003 на ім`я ОСОБА_1 вартістю 440,16 грн, № 000B3E7E-1BFF-2F73-0002 на ім`я ОСОБА_4 вартістю 440,16 грн, № 000 B3E7E -1BFF-2F73-0001 на ім`я ОСОБА_6 вартістю 347,03 грн на поїзд сполученням Київ-Дніпро, час відправлення 07 серпня 2018 року о 23.00 год. з вокзалу «Київ-Пасажирський», з прибуттям на вокзал «Дніпро-Головний» о 06 год. 47 хв. Загальна вартість квитків становила 1 227,35 грн.

07 серпня 2018 року, в день відльоту до України, вони завчасно прибули до аеропорту « HERAKLION » для проходження процедури реєстрації на рейс, проходження паспортного контролю, оформлення і здачі багажу. Факт їх реєстрації на авіарейс до України та проходження всіх необхідних для вильоту процедур підтверджується відмітками у їх закордонних паспортах про проходження паспортного контролю від 07 серпня 2018 року, а також багажними квитанціями та стрічками, які підтверджують проходження ними процедури оформлення і здачі багажу.

Незважаючи на проходження ними всіх необхідних процедур, під час посадки пасажирів на рейс 7W-782 сполученням Іракліон-Київ їх з невідомих причин було недопущено на літак, при цьому ані представники аеропорту, ані представники туроператора не змогли їм чітко пояснити причини їх недопуску на рейс. Недопущення їх на літак відбувалося в присутності представників грецької поліції, якими не було зафіксовано жодних порушень з їх боку громадського порядку, правил авіаперевезень або будь-яких положень чинного законодавства, у зв`язку з чим таке недопущення є неправомірним.

В зв`язку з цим, вони з 07 серпня 2018 року до 10 серпня 2018 року були вимушені залишитися в чужій країні без медичної страховки, строк якої закінчився 07 серпня 2018 року, в умовах недостатності грошових коштів для перебування поза межами України, за власні кошти винаймати житло, купувати їжу та воду, а також самостійно шукати способи як найшвидшого повернення до України. До України вони змогли повернутись лише рейсом 7W 782 відправленням з аеропорту «HERAKLION» (HER) до міжнародного аеропорту «Бориспіль» (КВР) о 08 год 50 хв. 10 серпня 2018 року.

Отже, ТОВ «Тез Тур» не були належним чином виконані прийняті на себе зобов`язання за договором на туристичне обслуговування від 12 травня 2018 року, зокрема не додержано визначених п. 6.6 договору зобов`язань щодо гарантованого авіаперевезення з міста вильоту до міста призначення, внаслідок чого вони разом з неповнолітньою дитиною опинилися у вкрай складній для них ситуації та були вимушені самостійно її вирішувати. Таким чином, ТОВ «Тез Тур», у зв`язку з безпідставним недопущенням їх на авіарейс до України, було порушено одну із суттєвих умов договору на туристичне обслуговування, а зобов`язання за договором не були виконані належним чином і у встановлений строк.

27 серпня 2018 року вони зверталися з претензією до ТОВ «Тез Тур», в якій просили відшкодувати завдані їм матеріальні збитки, пеню за прострочення надання туристичних послуг та спричинену моральну шкоду, однак жодної відповіді на претензію від ТОВ «Тез Тур» до теперішнього часу на їх адресу не надходило.

Внаслідок безпідставного недопущення їх на літак сполученням з м. Іракліон до м. Києва в період вимушеного перебування на території Грецької Республіки з 07 серпня 2018 року до 10 серпня 2018 року вони понесли додаткові грошові витрати в загальній сумі 626,52 євро. Також, ними були понесені витрати на придбання залізничних квитків на поїзд сполученням Київ-Дніпро. Вважають, що відповідачем спричинено їм майнову шкоду в розмірі 21 676,51 грн.

Крім того, на підставі статті 104 Повітряного кодексу України туроператором їм має бути сплачена грошова компенсація трьох авіаквитків на рейс 07 серпня 2018 року сполученням м. Іракліон - м. Київ, на який їх було безпідставно не допущено, в загальній сумі 1 200 євро, що еквівалентно 39 167,14 грн.

Також, оскільки рейс 7W-782 сполученням м. Іракліон - м. Київ, на який їх не було допущено, мав відлітати 07 серпня 2018 року о 18.00 год., а будь-якого іншого способу повернення до України туроператором їм не було запропоновано, внаслідок чого вони були вимушені самостійно за власні кошти повертатися до України рейсом 7W-782 часом відправлення о 08 год. 50 хв. 10 серпня 2018 року, туроператором було допущено прострочку надання туристичних послуг в частині гарантованого авіаперевезення туристів з міста вильоту до міста призначення (п. 6.6 договору) за період часу з 18.00 год. 07 серпня 2018 року до 08.00 год. 10 серпня 2018 року тривалістю 62 години. У зв`язку з цим, відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на їх користь підлягає сплаті пеня у розмірі 3 % вартості туристичної послуги, що складає 112 697,40 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Тез Тур» прийнятих на себе зобов`язань за договором вони та їх малолітня дитина зазнали моральних і душевних страждань та розчарування, що є наслідком порушення їх особистого права на відпочинок, гарантований рівень споживання, права на належну якість послуг та обслуговування тощо. В період з 08 серпня 2018 року до 14 серпня 2018 року неповнолітній ОСОБА_7 у зв`язку із стресовою ситуацією переніс ентеровірус, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7». Внаслідок неправомірних дій туроператора вони були вимушені самостійно, за власні кошти вирішувати питання виживання в чужій країні без медичної страховки, достатніх коштів для нормального харчування, перебуваючи у стані невизначеності, пригніченості, постійного нервового напруження та стресу (в тому числі пов`язаному із станом здоров`я дитини, пошуком житла, неможливістю своєчасного повернення до виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , самостійним пошуком та придбанням квитків для повернення додому). В результаті вони отримали зіпсований відпочинок, а також були вимушені самостійно докладати зусиль для якнайшвидшого повернення додому та постійно нервувати. Завдану їм моральну шкоду вони оцінюють у 20 000 грн, яка підлягає відшкодуванню відповідно до статей 611, 1167 ЦК України та статті 33 Закону України «Про туризм». Враховуючи наведене, позивачі просили позов задовольнити.

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 15 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в задоволенні позову відмовив.

11 травня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення збитків, компенсації, пені, інфляційних витрат, 3 % річних та моральної шкоди в загальному розмірі 218 561,28 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при застосуванні інституту цивільної відповідальності в галузі надання туристичних послуг, у тому числі послуг з перевезення. Тобто, єдиної судової практики вирішення спорів, пов`язаних із відповідальністю за перевезення у зв`язку із наданням туристичних послуг, на теперішній час немає, що потребує відповідних висновків Верховного Суду. Висновків, які б визначили порядок застосування норм права в умовах їх конкуренції, а подекуди й колізії, адже на цей час є не зрозумілим, яку відповідальність несе туроператор як перевізник за договором - повну чи обмежену, якщо перевезення здійснювала третя особа (фактичний перевізник), і чи взагалі несе відповідальність в цьому випадку. Висновків, які зможуть надати відповідь на питання, за якими нормами туроператор (перевізник за договором) має нести відповідальність за порушення зобов`язань з перевезення туристів: чи за нормами статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, чи за нормами статей 20, 30, 32, 33 Закону України «Про туризм», чи за нормами статей 40-42, 45 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28 травня 1999 року у м. Монреалі, або, можливо, за всіма цими нормами разом, тоді необхідним є визначення пріоритетів та послідовності їх застосування. Висновків, які адаптують вітчизняну практику до міжнародного законодавства та приведуть її до єдиного зразка.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Крім того, касаційна скарга містить посилання на те, що справа становить значний суспільний інтерес, адже випадки відмови туристам у авіаперевезенні, скасування та затримки рейсів є непоодинокими та широко висвітлюються в засобах масової інформації. Проблеми авіаперевезень привертають велику увагу суспільства, адже кожен може стати жертвою недобросовісного перевізника. А також, справа має виняткове значення для заявника, оскільки він з 21 серпня 2019 року та по теперішній час перебуває на обліку як безробітний в Дніпровському міському центрі зайнятості, та стосується прав його постраждалого малолітнього сина, який самостійно не може дати собі ради та потребує захисту. Тому пред`явлена в позові сума до стягнення є дуже значною для нього та його сім`ї.

Наведені заявником обставини не свідчать і про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки доводи заявника полягають у його незгоді з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та вказують на його особистий інтерес у цій справі, яка ознак особливого значення для суспільства не містить. Також, сам по собі факт надання довідки Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» та копії витягу з трудової книжки не може свідчити про виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 523/15258/13-ц та від 13 березня 2019 року у справі № 750/9028/15-ц, як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», треті особи: Приватне підприємство «Сталкер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів», про стягнення збитків, компенсації, пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко