РІШЕННЯ

іменем України

01 червня 2020 рокуСправа №451/1397/19
Провадження № 2/451/349/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1397/19 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , її батько, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , видане Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, 17.07.2019 р. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 видане Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області 11.04.1958 року, свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_3 видане Радомишлянським райвідділом ЗАГС Житомирської області 04.01.1986 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка площею 0,7891 та, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5046 та, та площею 0,2845 та, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і були розташовані на території Кустинської сільської ради Радехіського району Львівської області, і які належали ОСОБА_2 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №092467 виданого Радехівською районною державною адміністрацією 10.03.2000 року, на підставі розпорядження голови РДА від 05.05.1999 року №225 і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 6159 . Фактично прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку. Відсутність у позивача правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Станом на сьогоднішній день вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,7891 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5046 га, та площею 0,2845 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і були розташовані на території Кустинської сільської ради Радехіського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-3).

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просять справу слухати без їх участі, позов підтримують повністю та просять його задоволити (а.с.40).

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника Лопатинської селищної ради (а.с.37).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , видане Радехівським РВ ДРАЦС ГТУЮ 17.07.2019 р. (а.с.7).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 видане Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області 11.04.1958 року, свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_3 видане Радомишлянським райвідділом ЗАГС Житомирської області 04.01.1986 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_5 , видане повторно Радехівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 17.07.2019 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 17 липня 2019 р. (а.с.8-11).

З довідки №472 від 01.08.2019 року, виданої Кустинським старостинським округом, вбачається, що ОСОБА_2 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала ОСОБА_1 (дочка) без реєстрації (а.с.12).

Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092467, виданого 10.03.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 05.05.1999 р. №225 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6159, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,7891 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_2 (а.с.15).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на земельну ділянку площею 0,7891 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5046 га, та площею 0,2845 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1 червня 2020 року.