Справа № 353/394/20
Провадження № 2/353/211/20
У Х В А Л А

29 травня 2020 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н. І., розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бублінського Ярослава Миколайовича про забезпечення позову по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Згідно штемпеля на конверті, 27.05.2020 року АТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , який проживає в с. Гончарів, Тлумацького району Івано-Франківської області, про стягнення заборгованості в розмірі 987980,14 грн. за кредитним договором № IFІ0GL від 16.04.2008 року.

Також разом з позовною заявою представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Бублінського Я.М. подав заяву про забезпечення даного позову, в якій просив накласти арешт на квартиру загальною площею 74,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2008 рік випуску, НОМЕР_1 НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження. Заява мотивована тим, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов`язання не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов`язків перед кредитором. Вказав, що найчастіше за порушенням зобов`язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операції з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. З огляду на зазначене вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. В ході відпрацювання проблемної заборгованості Банку стало відомо, що відповідачу належить вищевказане майно.

Ухвалою судді Тлумацькакого районного суду Івано-Франківськрї області Лущак Н.І. від 29.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Положення частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із матеріалів справи встановлено, що між сторонам існує спір з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 , а саме: квартиру загальною площею 74,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2008 рік випуску, НОМЕР_1 НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Проте, із заяви про забезпечення позову не вбачається обставин, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнитись чи буде унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Також заявником не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення та не надано доказів належності даного майна відповідачу ОСОБА_1 на праві власності, що на думку суду, унеможливлює виконання дій по забезпеченню позову, а також того, що відповідач вчиняє будь-які дії на відчуження такого майна, що в подальшому може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ухваленого на його користь.

Заява ґрунтується лише на припущеннях та доводи заявника жодними належними та допустимими доказами не підтвердженні.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що у задоволенні заяви представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Бублінського Я.М. про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, ст.ст. 260-261, 353-355 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Бублінського Ярослава Миколайовича про забезпечення позову по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» та його представнику ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяН. І. Лущак