ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4413/20 Справа № 203/4272/19 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року 25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 травня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 226.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 .

Посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства з серпня 2019 року, наміри зберегти сім`ю відсутні, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

На підставі викладеного, просила шлюб, укладений 20 травня 2015 року між нею та відповідачем, розірвати.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року надано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк для примирення - шість місяців, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - зупинено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та відновити розгляд справи про розірвання шлюбу.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, постановлюючи ухвалу, не надав належної оцінки обставинам справи, не прийняв до належної уваги факт непроживання сторін однією сім`єю з серпня 2019 року та відсутності жодних підстав для поновлення сімейних стосунків, а також те, що відповідач не виявив жодних намірів щодо примирення подружжя. Збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін, а тому немає жодних підстав для встановлення тривалого строку для примирення подружжя.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Надаючи сторонам строк для примирення шість місяців та, відповідно, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на положення ст. 111 СК України та наявність у подружжя малолітньої дитини.

Проте повністю з висновком суду не можна погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як вбачається, 20 травня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.5).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 (а.с.4).

Подружжя на протязі тривалого часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть.

Позивач наполягає на тому, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, які фактично припиненні з серпня 2019 року. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено.

В матеріалах справи відсутні докази щодо намірів відповідача відновити сімейні стосунки з позивачем. Клопотань про надання строку для примирення жодна із сторін не заявляла.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про надання сторонам строку для примирення шість місяців, а відповідно і зупинення провадження у справі, оскільки жодних підстав для надання такого матеріали справи не містять.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги позивача в апеляційній скарзі про відновлення розгляду справи про розірвання шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки зазначене не входить до кола повноважень суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.374 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року

скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова