Справа № 331/6837/18
Провадження 2/331/63/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» квітня 2020 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі - Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білоус Г.Б. звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

11.06.2019 р. ОСОБА_2 подав зустрічний позов про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 09.12.2019р. зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_5 не проживала постійно з батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після нього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який був батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На момент смерті батько сторін - ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира в якій зареєстрований померлий на підставі спільної сумісної власності належала померлому - ОСОБА_6 , позивачу по зустрічному позову - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З листопада 2014 р. у ОСОБА_6 погіршився стан здоров`я, він деякий час лікувався в лікарнях, а з січня 2014 р. по день смерті позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 забрав батька до будинку своєї дружини, адреса: АДРЕСА_2 , де він і помер. Позивач по зустрічному позову до дня смерті свого батька постійно мешкав із батьком, оскільки він потребував постійного догляду.

Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_6 є позивач по зустрічному позову - ОСОБА_2 , відповідач по зустрічному позову - ОСОБА_1 яка є донькою померлого та ОСОБА_3 - дружина померлого та мати сторін.

Вказані спадкоємці із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса не зверталися. Але позивач по зустрічному позову - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно мешкали разом з померлим, а тому прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті.

В 2018 року позивач по зустрічному позову - ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса за консультацією з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку квартири, після смерті свого батька.

Нотаріус після звернення та після відкриття спадкової справи повідомила заявникові про наявність не скасованого заповіту від імені померлого ОСОБА_6 посвідченого 21.12.2004 р. Четвертою Запорізькою нотаріальною конторою реєстровий № 3-1864. Цей заповіт зроблено на користь ОСОБА_7 .

Нотаріус роз`яснила, що ОСОБА_7 , оскільки вона зареєстрована за однією адресою з померлим, автоматично є спадкоємцем, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 . За наявності вказаного заповіту свідоцтво про право на спадщину на частку вказаної квартири буде оформлюватися на ОСОБА_7 із виключенням обов`язкової частки на користь ОСОБА_3 , яка була пенсіонером за віком.

Але в дійсності ОСОБА_7 із спадкодавцем - ОСОБА_6 разом не мешкала що найменше з 1998 р., коли вона переїхала жити та працювати спочатку до Італії , де отримала громадянство Італії, а потім до Швейцарії де мешкає постійно з 2001 р.

На похорон батька у 2015 році ОСОБА_7 приїздила але до нотаріуса у встановлений законом строк не звернулася, тобто і спадщину після смерті батька не прийняла. Причини пропуску строку на прийняття спадщини, які наводить в своєму позові ОСОБА_7 , або не відповідають дійсності або не є поважними, тому не має підстав для поновлення їй строку на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 .

У зв`язку з вищевикладеним, з метою оформлення фактично прийнятої позивачем по зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 спадщини після батька, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту не проживання постійно ОСОБА_9 разом з батьком ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя провадження по даній справі було закрито у зв`язку з наявністю позову ОСОБА_1 та відповідно наявності спору про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 .

Документів, які в наявності у ОСОБА_2 для підтвердження факту не проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем для нотаріуса недостатньо, отримати якісь інший документ для доведення цього факту у позивача по зустрічному позову не має можливості, оскільки окремої форми такого документу для нотаріуса не передбачено. Тому позивач по зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку позовного провадження для встановлення вказаного факту.

У випадку встановлення даного факту позивач за зустрічним позовом та ОСОБА_3 вважатимуться такими, що прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а ОСОБА_7 буде вважатися такою особою, що не прийняла спадщину і позивач за зустрічним позовом зможе отримати право на оформлення спадщини після свого батька - ОСОБА_6 .

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Білоус Г.Б., який подав до суду заяви про залишення без розгляду первісного позову та про розгляд зустрічного позову без його та ОСОБА_1 участі.

Вислухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, допитавши свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає залишенню без розгляду, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .

Батько позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серія НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 13.

Після його смерті залишалося спадкове майно у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частка якої належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 16.05.1994 року, виданого згідно з розпорядженням голови райадміністрації від 16.05.1994 року № 984р, яке зареєстроване ОП «ЗМБТІ» Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер запису 35734, в книзі 208.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 20.06.2018 року, у спадковому реєстрі 20.06.2018р. зареєстровано спадкову справу № 25/2018 у приватного нотаріуса Вельможко Н.О., після смерті ОСОБА_6 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до відповіді Департаменту реєстраційних послуг ЗМР на запит нотаріуса про реєстрацію місця проживання осіб № 04-42/3-1/932 від 04.06.2018 року. ОСОБА_6 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту від 21.12.2004р. посвідченого державним нотаріусом Бережко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1864, ОСОБА_6 заповів належну йому частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 .

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52131908, дата видачі 01.06.2018р. вказаний заповіт є чинним.

Відповідно до паспорта громадянки Італії НОМЕР_4 виданого 20 березня 2007 р. до 2017р. відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 2019 р. мала італійське громадянство.

Відповідно до довідки № 548073 (Історична довідка з місця проживання) з 13.03.2001р. ОСОБА_4 мешкала в Італії м. Мерано.

В позовній заяві про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 , в особі свого представника визнає, що є громадянкою Італії та довгий час мешкає в Швейцарії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2019 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини ОСОБА_1 в порядку окремого провадження залишено без розгляду та роз`яснено про можливість звернутися до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_10 та відповідно рідним дядьком позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувався з ними, як родич. Підтвердив, що відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 більше двадцяти років мешкає за кордоном, та весь цей час і на момент його смерті зі своїм батьком разом не мешкала. Останні роки свого життя ОСОБА_6 мешкав разом зі своїм сином - позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 , а останні півроку життя потребував догляду за станом здоров`я, який йому забезпечував саме позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_6 , та відповідно рідною тіткою позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувалася з ними, як родич та повідомила таки ж обставини, як свідок - ОСОБА_10 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є дружиною ОСОБА_10 , та відповідно рідною тіткою позивача та відповідачки за зустрічним позовом. Особисто знає всіх, спілкувалася з ними, як родич та повідомила таки ж обставини, як свідки: ОСОБА_10 ; ОСОБА_13 .

Також судом досліджено матеріали спадкової справи № 25/2018, в яких містяться: копії заяв про прийняття спадщини після ОСОБА_6 , від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного вище, судом встановлено, що відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 постійно не мешкала разом зі своїм батьком ОСОБА_6 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не прийняла спадщину, так як постійно не проживала разом з померлим на день відкриття спадщини за місцем його реєстрації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку ,встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В даному випадку від встановлення факту не проживання відповідачки за зустрічним позовом зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, та аналогічних прав позивача за зустрічним позовом, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно абз.3 п.3 Постанови ВССУ N 5 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" : „У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах."

Оскільки позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а до суду з позовом про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання факту її не проживання з її батьком на момент його смерті позбавляє її права на спадкування після батька та надає права на спадкування після смерті ОСОБА_6 його сину - відповідачу по первісному позову ОСОБА_2 та дружині покійного ОСОБА_6 (матері сторін по справі) ОСОБА_3 .

На підставі викладеного суд вважає, що відповідачка за зустрічним позовом як спадкоємець за заповітом після свого батька ОСОБА_6 своєчасно не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті і відповідно не набула прав на спадкове майно, а тому право на спадкування відповідної частки спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6 набуває його син - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , який зі своїм батьком на момент його смерті постійно проживав.

Виходячи із викладених обставин та доказів у їх сукупності та кожного окремо, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого вони підлягають задоволенню.

Крім того, 08.04.2020 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Білоус Г.Б. надійла заява про залишення первісного позову без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву адвоката Білоус Г.Б. необхідно задовольнити, а первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 257, 259, 263, 264-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_5 не проживала постійно з батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку ст. 354 ЦПК України з урахуванням частини 3 Розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко