Справа № 158/348/20
Провадження № 2/0158/326/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На випадок смерті ОСОБА_4 залишила заповітне розпорядження, відповідно до якого 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку заповіла ОСОБА_1 , в саме позивачу по справі. 28.09.1994 року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 15.08.1994 року державним нотаріусом Перчук І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого 1/2 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у рівних частинах.

Разом з тим, позивач зазначає, що він є добросовісним набувачем будинку, проживає у вищезазначеному будинку з 26.04.1986 року, оплачує комунальні послуги, та просить визнати за ним право власності на 2/6 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.02.2020 року відкрито загальне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання.

17.03.2020 року до Ківерцівського районного суду Волинської області представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кобилинською Є.І. було подано клопотання про витребування письмових доказів, а саме спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2020 року було витребувано спадкову справу.

06.05.2020 року до Ківерцівського районного суду Волинської області позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився. До суду подав заяву про підтримання позову з підстав зазначених у ньому та розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилися. До суду подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.04.1986 року, що стверджується заявою до Першої державної нотаріальної контори Волинської області від 28.09.1994 року, записи в якій взяті із будинкової книги /а.с.57/.

27.06.2002 року позивачем ОСОБА_1 отримано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ № 008209 /а.с.16/.

У судовому засіданні встановлено, що 20.11.2019 року позивачем ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.12-15/.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 9 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

З наданих суду документів встановлено, що позивач проживає у вищезазначеному будинку з 26.04.1986 року, оплачує комунальні послуги, доглядає за будинком, добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком. Про дане нерухоме майно відомо як працівникам ради, так і сусідам, іншим особам які не оспорюють володіння позивачем даним майном, відповідно наявні всі правові підстави для визнання за ним у судовому порядку права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 263, 265, 354 ЦПК України, ст. 11, 15, 16,328, 344 ЦК України, п. 9. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подачі апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії карантину.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель: АДРЕСА_3 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька