Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 Справа №607/8450/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

присяжних Камаш Н.Я., Пацалюка Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

з участю учасників процесу:

особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_1 ,

прокурора Воловник М.В.,

представника закладу з надання психіатричної допомоги, лікаря-психіатра Чолача ОСОБА_2 .Б.,

законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради генерального директора Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний заклад у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради генеральний директор Шкробот В.В. 25 травня 2020 року звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, без її згоди.

В обґрунтування вказаних вимог у заяві зазначено, що 22 травня 2020 року ОСОБА_1 поступила на стаціонарне обстеження та лікування в психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради. Після її огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність її госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби. Вказані обставини підтверджені висновком комісії лікарів-психіатрів.

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Чолач Ю.Б. заяву підтримав з викладених у ній підстав. Вказав, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз вроджене слабоумство: важка розумова відсталість. Згоди на госпіталізацію не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності її лікування, психічний розлад є тяжким, внаслідок хвороби не може задовольняти основні життєві потреби, що може нанести суттєву шкоду її здоров`ю. Обстеження ОСОБА_1 можливе лише в умовах стаціонару. З цих підстав просив заяву задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні через її психічний стан не змогла надати жодних пояснень.

Прокурор ОСОБА_4 пояснила, що вбачає підстави для задоволення заяви відповідно до вимог закону.

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що її дочка визнана недієздатною на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2004 року, вона згідно з рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10 березня 2005 року № 210 вона є її опікуном. Стан дочки останнім часом погіршився, вона не розуміє значення своїх дій, комісією лікарів підтверджено наявність у неї тяжкого психічного розладу, тому просила задовольнити заяву, госпіталізувавши дочку до психіатричного закладу без її згоди.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного:

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22 травня 2020 року поступила на стаціонарне обстеження та лікування у психіатричне відділенняКомунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

22 травня 2020 року вона була оглянута лікарями-психіатрами Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні медичним директором з психіатрії Косовською Л ОСОБА_5 , завідувачем відділення ОСОБА_6 та лікуючим лікарем ОСОБА_7 , про що складений письмовий висновок.

Як убачається із зазначеного висновку, ОСОБА_1 страждає на хронічне захворювання, вроджене слабоумство: важка розумова відсталість. Вказане захворювання позбавляє можливості ОСОБА_1 критично розуміти і усвідомлювати свої дії. Внаслідок захворювання ОСОБА_1 є безпорадною і не може самостійно задовільнити свої життєві потреби, у зв`язку з чим потребує примусової госпіталізації та лікування в психіатричному стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.

Однак, надати своєї усвідомленої згоди, в силу наявного тяжкого психічного розладу, ОСОБА_1 не може.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2004 року ОСОБА_1 визнано недієздатною.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10 березня 2005 року № 210 їй призначено опікуна її матір ОСОБА_3 .

Можливість госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю не відповідає Конституції України, що встановлено рішенням Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року (справа № 1-1/2016).

Положення шостого речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III зі змінами, якими передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 13-р/2018 від 20.12.2018.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Оскільки на підставі зібраних у справі доказів, у тому числі висновку комісії лікарів-психіатрів установлено, що обстеження і лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару, у неї наявний тяжкий психічний розлад, унаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, і вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вбачає наявність підстав, передбачених статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання, що заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст. 3, 4, 259, 263, 265, 268, 339 - 342, 354, 355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради- генерального директора Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мешканку АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в примусовому порядку.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Головуючий суддяН. М. Сташків