Справа № 727/1633/20
Провадження № 2/727/717/20
26 травня 2020 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря судового засідання Кицинюка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на дану квартиру у неї виникло на підставі договору дарування від 09.10.2010 року.
В квартирі зареєстровані батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Брат ОСОБА_2 не проживає в квартирі з 01.05.2012 року. Перешкод в користування житловим приміщення відповідачу вона не чинила, він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується. Його особистих речей та документів в квартирі немає, він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере.
Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб та сплачуються нею щомісячно, факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном.
Позивач просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою від 26.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 08.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та представника позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримала, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений про день та час розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив, відзиву до суду не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вищевказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,90 кв.м., що підтверджується договором дарування від 09.10.2010 року (а.с.8).
Згідно витягу з про державну реєстрацію прав від 15.09.2011 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 09.10.2010 року (а.с. 9).
З довідки ЖБК №30 від 18.02.2020 року встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
З акту №20 ЖБК №30 від 18.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_2 , з 01.05.2012 року фактично не проживає (а.с.11).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2020 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.30 )
Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , але фактично в зазначеній квартирі не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 , не може вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у її житловому приміщенні.
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Як передбачено ч.ч.1,2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840.80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,89, 141, 247, 258-259, 264-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої АДРЕСА_3 ) у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 року народження, судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
На рішення може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 травня 2020 року.

Суддя Кодрян Л.І.