Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 195/1151/18

провадження № 61-5417 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б .І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Звєрєва Вікторія Валеріївна,

треті особи: відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Зеленогайська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Звєрєвої Вікторії Валеріївни, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у складі судді Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Івахненко О. О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Зеленогайська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області, про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області

від 19 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнанонедійсною та скасовано державну реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 22380049, за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0085 та скасованоу Національній Кадастровій системі реєстрацію земельної ділянки, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0085.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір

у сумі 704,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Звєрєвої В. В. на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року повернуто особі, яка її подала, з підстав, передбачених пунктом 1 частиною п`ятою статті 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у наданому до суду апеляційної інстанції договорі про надання правничої допомоги ОСОБА_2 надала повноваження адвокату Звєрєвій В. В. представляти її права та інтереси в судах усіх інстанцій, здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з усіма правами представника, які передбачені ЦПК Украни. Проте,

як вбачається з даного договору, у представника відсутнє право на підписання апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року ОСОБА_2 та її представник - адвокат Звєрєва В. В. засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 року,

в якій просять скасувати оскаржене судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року поновлено ОСОБА_2 та її представнику - адвокату Звєрєвій В. В. строк на касаційне оскарження судових рішень, відкрито касаційне провадження у справі № 195/1151/18, витребувано її матеріали з Томаківського районного суду Дніпропетровської області та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції

у порушення норм процесуального права зроблено помилковий висновок про повернення апеляційної скарги адвоката Звєрєвої В. В., підписаної та поданої від імені ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю повноважень представника на її підписання, оскільки адвокат Звєрєва В. В. була належним чином уповноважена на здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_2

у суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується ордером серії ДП № 2019/2174 та договором про надання правничої допомоги та здійснення представництва від 26 грудня 2019 року

(пункти 1.1, 1.3 та 1.4 цього договору), які надають адвокату право підписати апеляційну скаргу.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 та її представника - адвоката Звєрєвої В. В.,підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з частиною четвертою статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, о під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України

«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені ордером, виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання апеляційної скарги, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана її представником - адвокатом

Звєрєвою В. В., залишено без руху, зокрема, для надання документів на підтвердження повноважень представника; у договорі про надання правової допомоги не визначено саме такої дії як підписання апеляційної скарги.

На підтвердження повноважень на подання апеляційної скарги адвокат Звєрєва В. В. надіслала до суду оригінал ордеру серія ДП №2019/2174, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17 серпня

2012 року № 381 та оригінал договору про надання правничої допомоги та здійснення представництва від 26 грудня 2019 року, усунувши недоліки апеляційної скарги.

Таким чином, визначення апеляційним судом підстава для повернення апеляційної скарги відсутність у договорі про надання правової допомоги зазначення такої дії як підписання апеляційної скарги, є безпідставним.

Як вбачається зі змісту ордеру на надання правової допомоги серія

ДП №2019/2174 адвокат Звєрєва В. В.уповноважена на представництво

ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги

від 26 грудня 2019 року у Дніпровському апеляційному суді.

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 26 грудня 2019 року,

а саме з пунктів 1.1., 1.4. слідує: адвокат приймаєна себе обов`язки представляти права та законні інтереси клієнта в суді (усіх інстанцій та юрисдикції) і здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з усіма правами представника, які передбачені ЦПК України, іншими чинними нормативно-правовими актами України; клієнт доручає адвокату вивчити та скласти необхідні документи для звернення до суду, оскаржувати судові рішення(ухвали) до апеляційних та касаційних судових інстанцій.

Отже, доданий Звєрєвою В. В. , до апеляційної скарги договір про надання правової допомоги від 26 грудня 2019 року передбачає делеговане відповідачем - ОСОБА_2 право на підписання від її імені апеляційної скарги адвокатом.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливило доступ відповідача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з посиланням на відсутність доказів на підтвердження наявності у Звєрєвої В. В. права підписувати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у даній справі від імені відповідача.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року, у справі № 811/1507/18, провадження № К/9901/61152/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суд від 05 грудня 2018 року, у справі № П/9901/736/18, провадження № 11-989заі18.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються

у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, з передачею справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Звєрєвої Вікторії Валеріївни, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2020 рокускасувати, справу передати до суду апеляційної інстанціїдля вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк