Ухвала

26 травня 2020 року

м. Київ

справа № 705/3798/15-ц

провадження № 61-7812ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Колодистенської сільської ради Уманського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А»; веранду «а»; навіс «Б, Ж, К»; сарай «В, М»; сарай «Н, П»; гараж «Г»; літню кухню «Д»; баню «Е»; погріб «З, О»; вбиральню «Л»; огорожу № 1, № 4; ворота з хвірткою № 2; ворота № 3; колонку № 5; замощення «I»; що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Уманський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 16 липня 2015 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А»; веранду «а»; навіс «Б, Ж, К»; сарай «В, М»; сарай «Н, П»; гараж «Г»; літню кухню «Д»; баню «Е»; погріб «З, О»; вбиральню «Л»; огорожу № 1, № 4; ворота з хвірткою № 2; ворота № 3; колонку № 5; замощення «I»; що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, від імені якого діє представник ОСОБА_5 , подав до апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року.

Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 01 грудня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 відхилив. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року залишив без змін.

08 травня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргуна рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.

В касаційній скарзі представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на те, що ОСОБА_1 участі в судовому розгляді в суді першої інстанції не брав, до участі судом не залучався. 01 грудня 2015 року апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , було прийнято рішення, яким апеляційну скаргу відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Дане рішення апеляційної інстанції було прийнято без участі ОСОБА_1 та його представника. Ухвалу апеляційного суду від 01 грудня 2015 року ОСОБА_1 не отримав. Про наявність оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 01 грудня 2015 року та про її зміст ОСОБА_1 дізнався через свого представника, в результаті розгляду іншої цивільної справи № 705/3345/15 за його позовом до ОСОБА_6 про визнання заповіту ОСОБА_4 від 08 серпня 2013 року недійсним. Представником ОСОБА_1 було подано заяву про ознайомлення з матеріалами даної справи, а отже, ОСОБА_1 ознайомився з ухвалою апеляційного суду від 01 грудня 2015 року саме 12 березня 2020 року. Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)» з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин (зі змінами).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 01 грудня 2015 року з апеляційною скаргою звертався представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Крім цього, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 01 грудня 2015 року було оприлюднено 09 грудня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України 2004 року судові рішення апеляційного суду оформлюються, видаються або надсилаються в порядку, встановленому статтею 222 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 222 ЦПК України 2004 року особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають підстав для визнання їх поважними, оскільки посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на те, що ні ОСОБА_1 , ні його представник ОСОБА_5 станом на 12 березня 2020 року не отримували оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 01 грудня 2015 року не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, враховуючи те, що заявником не надано належних та допустимих доказів недодержання апеляційним судом вимог вищенаведеної частини третьої статті 222 ЦПК України 2004 року та не зазначено обставин, за яких ОСОБА_1 або його представник протягом п`яти років не вживали заходів, щоб дізнатися про результати розгляду справи апеляційним судом за його апеляційною скаргою, а також не пояснюють неможливості реалізації заявником протягом тривалого часу (п`ять років) своє право на касаційне оскарження судових рішень. Отже, зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.

Разом із цим, в порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), а також надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2015 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев