ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1812/19

Головуючий у першій інстанції - Сташків В. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/656/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - смт Ріпки,

дата складання повного тексту рішення судом першої інстанції - 17.02.2020,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило на підставі ст.1212 ЦК України стягнути з останнього на свою користь 21000 грн як відшкодування витрат,заподіяних позивачеві, та 1921 грн судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що страхова компанія на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 здійснила виплату останньому страхового відшкодування за шкоду, нанесену не особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом АК/1291747. Проведеним позивачем розслідуванням було встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , який визнаний винним у ДТП, що сталась 28.07.2017 за участю автомобіля ОСОБА_1 , і застрахований за полісом АК/1291747 транспортний засіб мають різні ВІН-коди, а страхувальник за полісом АК/1291747 до ДТП жодного відношення не має. Отже, відповідач без достатньої підстави набув відшкодування в розмірі 21 000 грн. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодував, що змусило позивача звернутися з даним позовом.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, упереджене з`ясування фактичних обставин справи. Скаржник зазначає, що виплата відповідачу була здійснена помилково і про таку помилку позивачу стало відомо вже після проведення виплати. Платіжне доручення про перерахування на банківські реквізити відповідача відшкодування в розмірі 21 000 грн є доказом прийняття страховою компанією рішення про здійснення страхового відшкодування. Також позивач не погоджується із твердженням суду про те, що страховий акт та розрахунок страхового відшкодування є чинними, не скасованими та не визнаними недійсними, зазначаючи, що жодним нормативно-правовим актом не передбачений порядок скасування таких документів. Щодо тверджень суду про те, що матеріали справи не містять належним чином оформлених результатів додаткової перевірки, якими встановлено неправомірність виплати грошових коштів, то позивач вважає, що таке оформлення законом не передбачено, в той же час письмовими доказами підтверджено, що винуватець завданої шкоди та особа, відповідальність якої була застрахована, це різні особи, які не знали про існування один одного. Посилання суду не неможливість застосування ст.1212 ЦК України, оскільки спір містить договірний характер, є безпідставним, враховуючи, що позивач не має жодних договірних відносин ні з відповідачем, ні із заподіювачем шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, стягнути з позивача на свою користь 1500 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Відповідач наполягає на тому, що страхове відшкодування йому було виплачено на законних підставах, оскільки саме після отримання інформації з МТСБУ про те, що по відношенню до транспортного засобу марки «Опель Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АК/1291747 страховиком ПрАТ «СК «Арсенал-Страхування», він звернувся до останнього із заявою про відшкодування йому шкоди, завданої застрахованим транспортним засобом. Відповідач погоджується із висновком суду щодо застосування до спірних правовідносин правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 24.09.2014 у справі №6-122цс14.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність підстав для набуття відповідачем грошових коштів в сумі 21 000 грн, враховуючи, що страхова компанія мала можливість перевірити до здійснення виплати чи має страхувальник ОСОБА_3 відношення до ДТП за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право останнього на виплату страхового відшкодування не заперечувалось під час здійснення виплати, є чинними та не скасованими страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування, відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених результатів додаткової перевірки, проведеної страховиком.

Колегія суддів не погоджується із даними висновками суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.07.2017 в м.Чернігів на вул. Кільцева , 1 сталась ДТП за участю автомобілів «Opel Vektra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.08.2017 водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

14.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ, зазначивши наступну інформацію про забезпечений цим страховиком транспортний засіб - «Оpel Vektra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що застрахований за договором страхування ОСЦПВВНТЗ АК№1291747 (а.с.39).

Згідно зі звітом про оцінку №2876 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 05.09.2017, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 210934-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 22804,25 грн.

Відповідно до розрахунку ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 15.09.2017 збиток, заподіяний ОСОБА_1 та погоджений із ним, складає 22 000 грн, розмір франшизи, яка не відшкодовується, -1000 грн, сума страхового відшкодування - 21 000 грн.

19.09.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило перерахування страхової виплати в сумі 21 000 грн на платіжну картку ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №902691 від 19.09.2017 (а.с.10).

Враховуючи, що винуватець ДТП ОСОБА_2 не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, остання направила йому 29.09.2017 претензію про відшкодування 21 000 грн (а.с.42), у відповідь на яку ОСОБА_2 надав 25.12.2017 письмові пояснення, в яких зазначив, що він ніколи не страхував автомобіль у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і вважає претензію необґрунтованою (а.с.43).

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що підставою для виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 став договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформлений у вигляді полісу №АК/1291747 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.11.2016.

Позивач наполягає на тому, що ним помилково був виплачений розмір страхового відшкодування, оскільки за даним полісом був застрахований транспортний засіб, який не був учасником ДТП.

Відповідач в свою чергу зазначає, що підставою подання ним заяви про виплату страхового відшкодування саме до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» стала відповідь Моторного (транспортного) страхового бюро України від 08.08.2017 про те, що по відношенню до транспортного засобу марки OPEL з державним номерним знаком НОМЕР_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК1291747, виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.51).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майна потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Апеляційним судом встановлено що, згідно з полісом № АК/1291747 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобілем OPEL Vektra, державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно з зазначеним полісом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Зазначеним Полісом № АК/1291747 від 09.11.2016 був забезпечений транспортний засіб із наступними технічними характеристиками: Тип В2, номерний знак НОМЕР_1 , марка, модель - OPEL Vektra, рік випуску 1997, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_3 , населений пункт м. Київ.

Страхувальником за Полісом № АК/1291747 від 09.11.2016 був ОСОБА_3 , який також надав пояснення страховій компанії про те, що з його транспортним засобом не було страхових випадків (а.с.46).

В той же час, ДТП 28.07.2017 сталась за участю транспортного засобу OPEL Vektra, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1998, колір сірий, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_5 (а.с.44), яким керував ОСОБА_2 та відповідність якого на момент скоєння ДТП не була застрахована. Власником вказаного автомобіля був до 02.05.2018 ОСОБА_4 , який 14.06.2011 видав ОСОБА_2 довіреність на розпорядження автомобілем марки OPEL , моделі Vektra, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1998, колір сірий, VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_5 (а.с.45)

Наявні у справі докази свідчать про те, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило страхове відшкодування за шкоду, нанесену не особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за полісом №АК/1291747.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами було підтверджено здійснення страхової виплати ОСОБА_1 без достатньої правової підстави.

Висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку грошові кошти в сумі 21 000 грн не можуть бути витребувані відповідно до ст.1212 ЦК як безпідставне збагачення, оскільки договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст.1212 ЦК України, є безґрунтовним.

В даному випадку, між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні жодні договірні відносин.

Заперечення відповідача, що згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, колегія суддів до уваги не приймає. Дана стаття до спірних правовідносин не застосовується. Предметом даного спору є повернення отриманої без достатньої правової підстави помилково виплаченої як страхове відшкодування суми в розмірі 21 000 грн. Відповідач вправі вимагати у ОСОБА_1 повернути дані кошти на підставі ст.1212 ЦК України.

Грунтовними є доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновку суду першої інстанції про те, що є чинними і не визнані недійсними страховий акт №109.00859217-1 та розрахунок суми страхового відшкодування, оскільки норми закону не передбачають можливість оскарження таких документів.

Відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених результатів додаткової перевірки ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», не спростовує факт того, що страхове відшкодування було виплачено без достатньої правової підстави, який був встановлений наявними у справі доказами, зазначеними вище.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», скасування рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.02.2020 та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в сумі 1921 грн та 2881,50 грн за подання апеляційної скарги, а всього 4802,50 грн. Повернення переплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 271,50 грн здійснюється відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2020 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ) 21 000 грн (двадцять одну тисячу гривень) та 4802,50 грн (чотири тисячі вісімсот дві гривні п`ятдесят копійок) судових витрат, понесених при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 25.05.2020.