Справа № 128/2142/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа без самостійним вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що12.09.2013 року вона з відповідачем по справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області під а/з №2431. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що після народження доньки у них з відповідачем, часто виникали сварки та скандали. В 2016 році відповідач покинув сім`ю та поїхав проживати до Палестини . З того часу вони жили окремо, час від часу відповідач телефонував їй. Однак, на весні 2017 року відповідач повернувся в Україну та прийшов за місцем її, позивачки по справі проживання де проживають вона, її мати та донька.

В подальшому, як вказує позивач в своїй заяві, відповідач почав скандалити та погрожував вкрасти дитину, на що її мати викликала працівників поліції. Час від часу відповідач навідував доньку за місцем її проживання, але кожного разу це супроводжувалось сварками та скандалами, оскільки відповідач поводив себе дуже грубо, під час кожного навідування вона, позивача по справі або її мати мусили викликати працівників поліції. Останній раз відповідач приїхав на автомобілі та почав силою забирати доньку до авто, під час цього ОСОБА_4 плакала та кричала. З цього часу відповідач не навідував їх, а донька ОСОБА_4 почала боятись автомобілів.

Оскільки така поведінка відповідача негативно впливає на дитину та на її сім`ю, вона змушена була звернутись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в зв`язку з чим рішенням Вінницького районного суду від 04.04.2018 року їх шлюб було розірвано.

Також зазначає, що всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходяться на повному її утриманні та вихованні. ОСОБА_2 не вітає доньку зі святами, в тому числі з Новим роком чи днем народженням, не телефонує та не передає подарунків, взагалі не поцікавиться здоров`ям доньки та її самопочуттям, не цікавиться її успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач самоусунувся від батьківських прав та обов`язків. За вказаних обставин позивач просить суд, позбавитиОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 .

В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, в подані заяві вона зазначила, що при вирішенні судового спору покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує, в задоволені позову просить відмовити та врахувати висновок Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради.

Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, надали суду висновок від 21.05.2020 про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 2, 3 статті 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що сторони по справі позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується ксерокопією заочного рішення Вінницького районного суду від 04.04.2018 року (а.с. 5).

В період шлюбу у сторін по справі народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.07.2014 року (а.с. 4).

Згідно довідки КЗ « Дошкільного навчального закладу № 60 Вінницької міської ради» за № 58 від 19.07.2018 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує вказаний дошкільний заклад, вихованням дитини замається мати - ОСОБА_3 .. Батько дитини ОСОБА_2 лише двічі відвідував дитячий садочок, будучи в нетверезому стані вів себе агресивно та висловлювався нецензурною лайкою ( а.с.6) .

Дитина ОСОБА_4 знаходиться з дня народження під наглядом лікарів в Некрасівській амбулаторії сімейної медицини. Батько дитини жодного разу не приймав участі у наданні медичної допомоги згідно запису в медичній документації, що підтверджується довідкою Некрасівської АЗПСМ № 155 від 16.07.2018 року ( а.с. 7) .

Згідно акта обстеження матеріально -побутових умов від 23.07.2018 року, ОСОБА_2 за адресою в АДРЕСА_1 не зареєстрований та не проживає. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_3 ( а.с.9).

Згідно довідки про склад сім`ї № 258, виданої Некрасівською сільською радою, Вінницького району Вінницької області 23.07.2018 року неповнолітня дочка сторін по справі ОСОБА_4 , 2014року народження, проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , 1988 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до висновків про результати розгляду заяв, поданих гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до Вінницького районного відділу поліції вбачається, що вказані особи неодноразово зверталися до відділу поліції із письмовими завами про неналежну поведінку з боку відповідача по справі ОСОБА_2 , а саме перебування в нетверезому стані останнього, погроза фізичною розправою та намагання силою відібрати дитину. В результаті приїзду працівників поліції за місцем проживання позивачки ОСОБА_3 , були проведені профілактичні бесіди з ОСОБА_2 роз`яснені правові шляхи вирішення ситуацій, яка складалась, також останнього попереджено про кримінальну відповідальність ( а.с. 10-14).

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 150 СК України закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення цієї норми права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Службою у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області суду було надано новий висновок від 21 травня 2020 року про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нагородження.

При цьому, з`ясовано, що даний висновок був наданий з заслуховуванням позицій сторін звернення та з врахуванням доказів поданих сторонами, тому є більш повним на відмінність від попереднього висновку Вінницької районної адміністрації Вінницької області від 13.05.2019 року, який був складений лише з заслуховуванням позиції матері дитини.

Тому, за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Законом України «Про охорону дитинства», Конституцією України, ст.ст.121, 135, 150, 164-166, 180, 193 СК України, ст.15 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа без самостійним вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України. Суддя І.А. Ганкіна