____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-2548/11
Провадження № 2-зз/947/61/20
УХВАЛА

про часткове відновлення втраченого провадження

та скасування заходів забезпечення позову

28.05.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), встановленого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2011 року у цивільній справі №1512/2-2548/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

19.03.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), встановленого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2011 року у цивільній справі № 1512/2548/11.

Свої вимоги мотивував тим, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду вказаної справи ухвалою суду від 16.03.2011 року було встановлено тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 .

27.07.2011 року Київським районним судом м. Одеси було постановлено рішення у вказаній справі, яким вимоги банку були задоволені частково та з відповідачів стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 185 609,59 грн.

Як стверджує представник заявника, в подальшому заборгованість перед банком була погашена, у зв`язку з чим ПАТ "ПроКредит Банк" звернулось до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову і ухвалою від 23 березня 2012 року було скасовано арешт з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 .

Однак, 16.03.2011 року під час спроби перетину кордону України, ОСОБА_1 було вручено рішення №550 про відмову в перетині державного кордону та він дізнався про існування ухвали суду від 16.03.2011 року.

Посилаючись на викладене, а також те, що вказана ухвала перешкоджає відповідачеві виїхати за межі України для проходження лікування, представник заявника просив скасувати тимчасове обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), встановленого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2011 року у цивільній справі № 1512/2548/11.

Вирішуючи питання про прийняття вказаної заяви до провадження суду, суддею було зроблено запит до архіву Київського районного суду м. Одеси та з`ясовано, що цивільна справа № 2-2548/11р. знищена за спливом терміну зберігання.

Разом з тим, в архіві наявні копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2011 року по вказаній справі та ухвала суду від 23 березня 2012 року у справі №1512/3711/2012, якою було скасовано арешт з майна відповідача ОСОБА_3 .

Таким чином, суддею було встановлено, що провадження по цивільній справі № 1512/2548/11 втрачено, а відсутність в матеріалах справи ухвали Київського районного суду м.Одеси від 16.03.2011 року перешкоджає вирішенню питання щодо її чинності, порядку винесення та, відповідно, і скасування.

У зв`язку з чим, ухвалою судді від 20.03.2020 року з власної ініціативи суду ініційовано питання про відновлення провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2011 року про тимчасового обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Призначено судове засідання по вирішенню питання про відновлення втраченого судового провадження на 27 квітня 2020 року об 11 год. 00 хв. Запропоновано сторонам надати до суду усі наявні у них документи по вказаній цивільній справі. Витребувано з Державної прикордонної служби України копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2011 року про тимчасове обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), що стала підставою для винесення рішення №550 про відмову в перетині державного кордону України громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Сторони, які брали участь у справі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне частково відновити втрачене провадження по цивільній справі № 1512/2-2548/11, з огляду на таке.

Згідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст.490 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 1512/2-2548/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 16 березня 2011 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом: Заборони виїзд за межі України : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, паспорт серія НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 . Накладення арешту на нерухоме майно та транспортні засоби, які належать: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, паспорт серія НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 .

В подальшому, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 185 609, 59 гривень.

Відповідно до вимог ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Згідно з вимогами ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і розяснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено

Часткове відновлення провадження по справі № 1512/2-2548/11 необхідне з метою скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2011 року

Суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт існування вказаної ухвали, а необхідність забезпечення громадянам реалізувати своє право на судовий захист викликає безумовну необхідність відновити провадження в даній справі.

Вирішуючи питання про скасування тимчасового обмеження, суд бере до уваги позиції Верховного Суду України викладені в ухвалі від 01.06.2011 року де зазначено, що тимчасове обмеження у виїзді за кордон у зв`язку з порушенням цивільної справи не може застосовуватися як спосіб забезпечення позову.

Крім того, в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України зазначив, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 371 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

З огляду на викладене, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов`язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст.6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Крім того, в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний Суд України зазначив, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 371 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 158 ЦПК України ( 2017 року) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За умовами ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У відповідності до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно розділам VII, VIII, IX Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В академічному тлумачному словнику української мови слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення. Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 13, 141, 149-154,258-259, 263-265, 273, 354, 355, 441, 488-495 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Частково відновити втрачене провадження по цивільної справі № 1512/2-2548/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме в частині ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2011 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), встановленого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2011 року у цивільній справі №1512/2-2548/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлене ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16.03.2011 року у цивільній справі № 1512/2548/11.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.