ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/678/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку загального позовного провадженні в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач, разом сторони) про стягнення додаткових витрат на дочку ОСОБА_3 в розмірі 13857,38 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 29.01.2014 шлюб сторін розірвано. Дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 1000 грн. на місяць. Позивач самостійно покриває усі додаткові витрати на дочку. Так, за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 позивачем було витрачено на ліки 8231,32 грн.; на офтальмологічне лікування та окуляри - 8160,02 грн.; на ортопедичне взуття - 4795 грн.; на відвідування театру, кінотеатру, планетарію, ботанічного саду - 373 грн.; на канцтовари - 120,22 грн.; на заняття в хорі - 200 грн.; на відвідування літнього оздоровчого шкільного табору - 1000 грн.; на шкільні та домашні речі - 4342 грн.; на дитячу ковдру - 493,20 грн. Відповідно до положень ст. 185 Сімейного кодексу України відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, але на всі спроби позивача вирішити це питання в позасудовому порядку він відповідає відмовою. Отже відповідач зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах у розмірі половини понесених позивачем витрат, що становить 13857,38 грн.

Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, зареєстроване місце проживання якого невідоме, викликався в судове засідання за зазначеною у позовній заяві адресі та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав.

Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 13).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2014 шлюб сторін розірвано (а.с. 11-12).

З вищевказаного рішення вбачається, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з матір`ю.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. в місяць і зрідка щось додатково купує для дитини.

Вимоги позивача ґрунтуються на приписах статті 185 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Такими істотними обставинами є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що дитина сторін у лютому - травні 2018 р. відвідувала музичні заняття при Київському інституті ім. Глієра, у зв`язку з чим позивач понесла витрати на їх оплату в розмірі 200 грн. (а.с. 71).

Вирішуючи питання про те, чи є вищенаведені витрати додатковими витратами в розумінні частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України, суд керується відповідними положеннями міжнародного та національного сімейного законодавства.

Так, Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності, дитині має надаватися освіта, яка сприятиме її загальному культурному розвитку і завдяки якій вона зможе, на основі рівності можливостей, розвинути свої здібності та особистий світогляд, а також усвідомити моральну та соціальну відповідальність і стати корисним членом суспільства.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 Сімейного кодексу України).

З урахуванням наведеного суд вважає, що залучаючи дитину до занять музикою, розвиваючи її здібності, позивач діяла в інтересах дитини, з метою забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку, а відтак вищевказані витрати суд розцінює як витрати, спрямовані на розвиток здібностей дитини.

Окрім того, з наданих позивачем медичних документів вбачається, що дитина сторін має вади зору, а саме косоокість, що зумовлює необхідність систематичного обстеження і лікування в медичних закладах офтальмологічного профілю та носіння спеціальних окулярів.

Позивачем надано докази, які підтверджують, що за період з 01.01.2018 по 30.09.2019 позивач понесла витрати на офтальмологічне лікування дитини та на придбання окулярів в загальному розмірі 8130,02 грн. (а.с. 14, 15, 17, 19, 21, 23, 24, 25, 70).

Також позивачем доведено, що за вказаний період нею понесено витрати на придбання для дитини ортопедичного взуття в розмірі 4795 грн. (а.с. 54, 55, 56).

Вищезазначені витрати викликані хворобою дитини, а тому є витратами, у яких батьки зобов`язані брати участь.

Належних доказів, які б доводили, що ліки, витрати на які підтверджуються фіскальними чеками (а.с. 26-36), придбавалися саме для дитини, згідно з рекомендаціями лікарів, позивачем не надано, а тому вимогу про їх стягнення суд вважає недоведеною.

У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежного від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з ОСОБА_2 половини витрат, викликаних розвитком здібностей дитини та її хворобою, доведених належними та допустимими доказами, що становить 6562,51 грн. (200+8130,02+4795)/2).

Правових підстав для стягнення половини витрачених позивачем коштів на відвідування театру, кінотеатру, планетарію, ботанічного саду, літнього оздоровчого шкільного табору, придбання канцтоварів, шкільних і домашніх речей та дитячої ковдри в загальному розмірі 6328,42 грн. (а.с. 57-66, 68-70, 72) суд не вбачає, оскільки ці витрати не є додатковими витратами в розуміння ч. 1 ст. 185 СК України.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів та додаткових витрат звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6562 гривні 51 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

Повне заочне рішення складене 29.04.2020.