Справа № 562/1064/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що судовим наказом Здолбунівського районного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 562/671/20 з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Проте, діти перебувають на його утриманні, проживають разом з ним у його будинку.

Посилаючись на викладені обставини позивач просить зменшити розмір аліментів на синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В заяві поданій суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задоволити, справу розглянути без його участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася. В заяві поданій суду позов не визнає. Пояснює, що позивач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З березня 2020 року вона з дітьми фактично проживає у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . У позивача інших осіб на утриманні немає, він працює на декількох роботах. Просить суд в позові відмовити та розглянути справу без її участі.

Суд, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що 08.04.2020 року Здолбунівським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ у справі № 562/671/20 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третьої (1/3) від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст.192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1, 5, 6, ст.81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що діти як на час винесення судового наказу так і на даний час проживають з ним і перебувають на його утриманні. Він утримує мінімальну заробітну плату, а тому оплата аліментів на користь відповідачки лише зменшить кошти, які залишатимуться для проживання його з дітьми.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

Натомість відповідачкою надано суду довідку видану Маломощаницькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області від 26.05.2020р. № 353 з якої вбачається, що відповідачка разом з дітьми проживає без реєсторації в господарстві своєї матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивачем не надано суду доказів, на підтвердження того, що він отримує мінімальну заробітну плату, що його матеріальне становище змінилося, і він за своїм матеріальним становищем не здатен сплачувати аліменти на утримання його дітей, в розмірі визначеному рішенням суду.

Отже, підстав для зменшення розміру аліментів визначених судом немає, а тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 263, 265, 367 ЦПК України, на підставі ст.ст.182, 183, 184, 192 СК України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПУО): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя