Справа № 357/7640/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду № 5 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що згідно договору оренди від 14.08.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода" було укладено договір оренди землі № б/н, за яким ОСОБА_1 1 передав позивачу в оренду строком на 10 років свою земельну ділянку площею 2,3362 га з кадастровим номером :03:003:0058, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 02.07.2014 року відбулася державна реєстрація цього договору оренди. В порушення прав позивача, ОСОБА_1 05.03.2018 року уклав з іншим орендарем - ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди № б/н, за яким передав ту саму земельну ділянку в оренду, після чого державний реєстратор 15.03.2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин». Позивач оскаржував в судовому порядку укладений з ТОВ Агрокоплекс «Узин» договір оренди земельної ділянки, але в ОСОБА_1 з новим орендарем уклали 04.12.2018р. Договір про розірвання свого Договору оренди земельної ділянки та 30.11.2018 року в нотаріальному порядку була посвідчена заява ОСОБА_1 про розподіл своєї земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058, в наслідок чого 10.12.2018р. державним кадастровим реєстратором були прийняті рішення про скасування держреєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058 та рішення про державну реєстрацію вже двох земельних ділянок з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га і з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га. 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу нові спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 . Не зважаючи на те, що право оренди позивача за Договором оренди залишилось дійсним та продовжує діяти щодо Спірних земельних ділянок, 10.12.2018 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди землі, за яким в оренду було передано обидві спірні земельні ділянки . Позивач зазначає, що на даний час триває порушення прав та інтересів позивача як єдиного законного орендаря спірних земельних ділянок, а тому позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд : визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс "Узин" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га.; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597764 від 13.12.2018 16:35:31 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597463 від 13.12.2018 16:29:11 та припинити право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»; витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс "Узин" на користь ТОВ "Олійникова Слобода" зазначені земельні ділянки; внести зміни до Договору оренди землі № б/н від 14.08.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ім. Котовського», правонаступником якого є ТОВ "Олійникова Слобода" шляхом його викладення у новій редакції, тобто із зміною ідентифікації об`єкту оренди, зазначивши, що в оренду передано земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га. на території Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району, із зазначенням нормативно грошової оцінки цих земельних ділянок; вирішити питання відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні представники позивача підтримали уточнені позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не направили своїх представників, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачі обізнані щодо даного судового спору, неодноразово справа перебувала в апеляційній інстанції в зв`язку з оскарженням ухвали про відкриття провадження у даній справі. Так само, відповідачі обізнані щодо закриття підготовчого провадження у даній справі, оскільки ухвалу про закриття підготовчого провадження від 13.04.2020 року отримали (Т.1 а.с.29,38,39). Жодних клопотань чи заяв про відкладення судового засідання відповідачі суду не подали, не скористалися своїм правом подати в установлений судом строк відзив на позов, а тому у відповідності, до ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки, належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомили суду причини неявки та не надали відзиву і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, - суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши позицію сторони позивача у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2003 року був власником земельної ділянки площею 2,3362 га з кадастровим номером :03:003:0058, яка розташована в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Наведене підтверджено копією Державного акту на право приватної власності на землю та витягом з Державного земельного кадастру (Т.1 а.с. 19-23).

Встановленим є те, що 14.08.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ім. Котовського», яке з 2016 року було перейменоване в ТОВ "Олійникова Слобода" було укладено договір оренди землі № б/н, за яким ОСОБА_1 передав позивачу в оренду, строком на 10 років, земельну ділянку площею 2,3362 га з кадастровим номером :03:003:0058, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Наведене підтверджено копією договору оренди землі та Актом приймання-передачі земельної ділянки (Т.1 а.с.17-18).

02.07.2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 14159795, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058 за позивачем, на підтвердження чого надано суду копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди (Т.1 а.с.27).

Встановлено, що за скаргою ОСОБА_1 та інших осіб, наказом № 727/5 від 15.03.2018 року Міністерство юстиції України скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058 за позивачем.

Встановлено, що 05.03.2018 року ОСОБА_1 уклав з іншим орендарем - ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди № б/н, за яким передав останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058, і державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Ю.Ю. 15.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на неї за ТОВ Агрокомплекс "Узин" з індексним номером 40134901.

Встановлено, що в зв`язку з наведеними обставинами та порушенням прав позивача щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03: 003: 0058 та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на неї в ДРРПНМ, внаслідок укладення 05.03.2018р. договору оренду землі з іншим орендарем, позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсним цього договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058 за ТОВ Агрокомплекс "Узин". Однак, 04.12.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс "Узин" уклали договір про розірвання укладеного між ними договору оренди землі від 05.03.2018 року, після чого ОСОБА_1 здійснив поділ своєї земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058.

Так, встановлено, що 30.11.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. була посвідчена заява ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058. На підставі звернення ОСОБА_1 10.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номера цієї земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0092 загальною площею 1,1681 га та державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0091 загальною площею 1,1681 га, які утворилися внаслідок поділу. Наведене підтверджено інформаційною довідкою ГУ Держгеокадастру в Київській області та інформацією з Державного реєстру речових прав ( Т.1 а.с. 32-34, 52, 53-56).

Встановлено, що 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності на сформовані внаслідок поділу вказані земельні ділянки за ОСОБА_1 .

Також, встановленим є те, що 10.12.2018 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ Агрокомплекс "Узин" договір оренди землі, за яким в оренду було передано обидві спірні земельні ділянки (Т.2 а.с.43-46). А 13.12.2018 року, державний реєстратор Іллюшина М.О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин»: на земельну ділянку кадастровим номером :03:003:0092 з індексним номером: 44597764 від 13.12.2018 16:35:31 та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0091 з індексним номером: 44597463 від 13.12.2018 16:29:11 (Т.2 а.с. 46,47).

Представник позивача в судовому засіданні, підтримуючи позов, пояснив, що законних підстав у ОСОБА_1 розривати договір в односторонньому порядку не було, так само й не було законних підстав скасовувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058 за позивачем. Такі дії відповідачів призвели до незаконного позбавлення позивача права оренди земельної ділянки. Крім того, всупереч вимогам чинного законодавства України поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058 було здійснено власником без погодження позивача як її законного орендаря та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у ТОВ "Олійникова Слобода" дійсного права оренди на неї і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в ДРРПНМ.

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 року (№ 161-XIV) "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

А за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;Частину першу статті 31 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом № 509-VI від 16.09.2008;набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; Частину першу статті 31 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).Частину першу статті 31 доповнено абзацом дев`ятим згідно із Законом № 2404-VI від 01.07.2010Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.Статтю 31 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 1533-VIII від 20.09.2016.

За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду встановлених судом обставин та аналізу вище наведених правових норм, суд приходить до висновку, що спірні земельні ділянки не могли бути передані ОСОБА_1 в оренду ТОВ Агрокомплекс "Узин" за наявності дійсного Договору оренди з позивачем.

Укладення власником земельних ділянок оспорюваного договору за наявності дійсного і діючого Договору оренди землі від 14.08.2013 року, свідчить про наявність у ОСОБА_1 протиправного наміру відмовитися в односторонньому порядку від виконання цього договору з метою передачі своїх земельних ділянок у користування іншого орендаря.

Припинення або розірвання договору оренди землі з підстав, що не передбачені законом або договором, в тому числі з підстав передачі земельної ділянки в оренду іншій особі, не допускається і суперечить нормам ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Отже, суд вважає, що відповідно до положень п.«в» ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі від 10.12.2018року , оскільки при його укладенні були порушені вимоги діючого законодавства, земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статтей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В даному випадку, позивач не є стороною договору оренди від 10.12.2018 року, але разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року у справі № 6-2540цс16.

А тому, обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.

Як наслідок недійсності правочину, позивач просить суд скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на обидві земельні ділянки, яке виникло на підставі Договору оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0092 та :03:003:0091 між ОСОБА_1 і ТОВ Агрокомплекс «Узин» від 10.12.2018року.

У п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до ДРРПНМ.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 року у справі № 917/410/18, державна реєстрація права оренди не є підставою для його набуття, а є лише засвідченням державою вже набутого права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, сама по собі державна реєстрація права оренди не є підставою його виникнення, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Отже, скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за позивачем права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0058, що виникло на підставі Договору оренди від 14.08.2013 року, не припинило це право і жодним чином не вплинуло на його дійсність.

Таким чином, Договір оренди від 14.08.2013 року є дійсним, у судовому порядку не оспорювався, строк оренди не закінчився, а тому відповідно до положень ст. 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню сторонами.

Також, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо скасування державної реєстрації договору оренди від 10.12.2018року, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ Агрокомплекс «Узин».

Частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. від 16.01.2020р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Подання документів для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, право оренди на яку вже зареєстровано у ДРРПНМ за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15, від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16.

У порушення норм частини третьої статті 10, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин», державний реєстратор Іллюшина М.О. не встановила відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Так, державний реєстратор провела реєстрацію Договору оренди від 10.12.2018 року, не звернувши уваги, що на цю дату орендодавець не був ще власником земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0092 та :03:003:0091. Оскільки, як було зазначено вище, право власності на спірні земельні ділянки було зареєстроване за ОСОБА_1 13.12.2018 року. Крім того, державний реєстратор здійснюючи реєстрацію, не звернула увагу на спір, адже з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачалися суперечності та маніпуляції з реєстрацією права користування земельною ділянкою, що було підставою, принаймні, для зупинення державної реєстрації прав та перевірки документів на наявність підстав для проведення реєстраційних дій .

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було передано в оренду іншого орендаря поділену на 2 ділянки, але фактично ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача на підставі раніше укладеного договору оренди від 14.08.2013 року, строк дії якого не закінчився, на що вказано вище в рішенні.

А тому, керуючись положенням ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду», ч. 2 ст. 152 ЗК України, ст. 396 ЦК України, позивач наділений правом звернення до суду із вимогою про витребування земельної ділянки, яка була поділена на дві земельні ділянки по 1.1681га, кожна, із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» і такі вимоги є цілком обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 6 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу.

За приписами ч. 12 ст. 186 ЗК України у разі поділу власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки погоджується землекористувачем.

Відповідно до вимог п. "е" ч. 1 ст. 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки повинна включати, зокрема, нотаріально посвідчену згоду на поділ земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні).

Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 110 ЗК України право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб, а ч. 3 ст. 110 ЗК України передбачено, що поділ земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що власник земельної ділянки має право на власний розсуд вирішувати питання про її поділ, але у випадку, коли право власності на земельну ділянку обтяжено правом користування нею, що належить іншій особі, технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки погоджується власником із землекористувачем.

Встановлено, що поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058 був проведений ОСОБА_1 без відома і без згоди позивача як її законного орендаря у порушення вимог ч. 12 ст. 186 ЗК України, однак наведене не є наслідком припинення права оренди позивача, що виникло на підставі Договору оренди від 14.08.2013 року.

В силу норм ч. 3 ст. 110 ЗК України ТОВ "Олійникова Слобода" має право оренди сформованих у результаті поділу спірних земельних ділянок.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Щодо позовної вимоги про внесення змін до Договору оренди №б/н від 14.08.2013 року, то слід зазначити, що відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 27 Закону України "Про Державний земельний кадастр", п. п. 136, 141 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року, у разі поділу земельної ділянки, державний кадастровий реєстратор скасовує державну реєстрацію такої земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги із скасуванням її кадастрового номера за допомогою програмного забезпечення ДЗК, і відомості про цю земельну ділянку у ДЗК набувають статусу архівних та відображаються на кадастровій карті в архівному шарі ДЗК. Ані Закон України "Про Державний земельний кадастр", а ні Порядок ведення ДЗК, а ні жоден інший нормативно-правовий акт не передбачають можливість відновлення у ДЗК державної реєстрації земельної ділянки, яка була скасована у результаті поділу такої земельної ділянки. Таким чином, внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0058 у ДЗК було скасовано її державну реєстрацію і її кадастровий номер, а відомості про неї набули статусу архівних і не можуть бути відновлені.

Отже, зважаючи на те, що поділ земельної ділянки - з кадастровим номером :03:003:0058 призвів до істотної зміни умов Договору оренди від 14.08.2013 року у частині зміни об`єкта оренди, а тому чинний Договір оренди потребує внесення відповідних змін до нього.

Позивачем надано докази того, що ТОВ «Олійник4ова Слобода» надсилало ОСОБА_1 пропозицію (оферту) про внесення змін до Договору оренди від 14.08.2013 р., шляхом викладення його у новій редакції, але власником земельних ділянок не були погоджені зміни.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що порушені права ТОВ "Олійникова Слобода" підлягають захисту шляхом внесення змін до Договору оренди у редакції запропонованій позивачем. При цьому, слід зазначити, що зміни в Договорі оренди від 14.08.2013 року стосуються, лише, ідентифікації об`єкту оренди ( зміна кадастрових номерів і площ обох земельних ділянок) та не стосуються інших погоджених сторонами умов Договору оренди землі. Адже нові земельні ділянки були сформовані із земельної ділянки, яка перебувала в оренді позивача, і згідно з приписами ч. 3 ст. 110 ЗК України проведений поділ не припинив такого права оренди позивача.

Внаслідок незаконних дій відповідачів позивачу було завдано шкоди у зв`язку із безпідставним позбавленням його права користування, володіння земельною ділянкою для власних потреб.

Договір оренди від 14.08.2013 року, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , так само як зобов`язання сторін, що виникають з цього Договору у зв`язку з орендою землі, є дійсними та, в силу приписів ст. 629 ЦК України, підлягають обов`язковому виконанню сторонами. Відповідачами не надано доказів в спростування таких висновків суду .

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З таких обставин, порушені права позивача підлягають захисту шляхом внесення змін Договору оренди та викладення його в новій редакції в частині умов, які ідентифікують об`єкт оренди (підстави набуття права власності Орендодавця на об`єкт оренди, кадастрові номери та загальну площу обох земельних ділянок, сформованих внаслідок поділу, нормативно-грошової оцінки цих земельних ділянок).

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору та коштів за надану позивачу правову допомогу на загальну суму 40971 грн. 51 коп., що підтверджено відповідними платіжними документами (Т.1 а.с.2, 86,87, 94).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правничої допомоги; платіжні доручення в підтвердження оплати юридичних послуг і правової допомоги за рахунками на оплату, які оформлені у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6,13,15,16,203,204,205,215-216,632,792 ЦК України, ст.ст. 124,125,152 ЗК України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст.ст. 12, 13, 81,137, 141, 258- 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (код СДРПОУ 32638214) щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:003:0092, загальною площею 1,1681 га та земельної ділянки з кадастровим номером: :03:003:0091, загальною площею 1,1681 га.

Скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :03:003:0092, загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597764 від 13.12.2018, 16:35:31 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0092, загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс "Узин".

Скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :03:003:0091, загальною площею 1,1681 га, індексний номер: 44597463 від 13.12.2018, 16:29:11 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс Узин на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0091, загальною площею 1,1681 га, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс "Узин".

Витребувати із незаконного володіння та користування у товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (код СДРПОУ 03755360) земельну ділянку, кадастровий номер: :03:003:0092, загальною площею 1,1681га, розташовану у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, власником якої є ОСОБА_1 .

Витребувати із незаконного володіння та користування у товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (код СДРПОУ 03755360) земельну ділянку, кадастровий номер: :03:003:0091, загальною площею 1,1681га, розташовану у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, власником якої є ОСОБА_1 .

Внести зміни до Договору оренди землі б/н від 14.08.2013, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ім. Котовського», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» () щодо умов Договору по визначенню об`єкта оренди землі та нормативно грошової оцінки земельних ділянок (в оренду передаються земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0092, загальною площею 1,1681га, та з кадастровим номером :03:003:0091, загальною площею 1,1681га, які були сформовані внаслідок поділу; нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0092 - 45433 грн. 25 коп., нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0091 - 45923 грн. 12 коп.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни судові витрати по справі в загальному розмірі 40 971 грн. 51 коп. (сорок тисяч дев`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят одна копійка), тобто по 13657,17 грн. з кожного відповідача.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання заяви про перегляд заочного рішення, визначений ст. 284 ЦПК України, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.05.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола