Справа № 539/4987/19
Провадження № 2/539/390/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Даценка В.М.,

при секретарі Яценко Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Засульської сільської ради Коряка А.В.,

представника відповідачів Лук`яненко І.В., Вербицької А.В. Садового В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про скасування рішень Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року» та від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про скасування рішень Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року» та від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

У позові вказала, що у 1958 році ОСОБА_6 , було виділено земельну ділянку під забудову та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій у подальшому було побудоване домоволодіння.

У 1992 році вказане домоволодіння ОСОБА_6 було подаровано їй ОСОБА_1 та ОСОБА_5

У 2007 році землекористувачі сусідньої земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовільно встановили огорожу між їхніми земельними ділянками, захопивши частину її земельної ділянки, у зв`язку з чим площа зменшилась на 0,0053 га. Факт зміни площі її земельної ділянки визнано у листі Засульської сільської ради, проте, жодних дій по приведенню площі у відповідність орган місцевого самоврядування не вчинив. Самовільні дії відповідачів позбавили її сім`ю облаштувати вільний проїзд на територію власного господарства.

Під час розгляду цивільної справи №539/2464/18 у травні 2019 року вона дізналась, що рішенням Засульської сільської ради від 13.04.2018 року відповідачам було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 натурі, та, начебто, під час виготовлення технічної документації спеціалістами із землеустрою було проведено обстеження земельної ділянки відповідачів із встановленням меж земельної ділянки в натурі та межових знаків.

На адвокатський запит 22.08.2019 року Засульською сільською радою було надіслано належним чином завірені копії рішення Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року», згідно якого затверджено акт про безпідставність відмови у погодженні гр. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 підписання атку меж суміжних землекористувачів гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; а також рішення від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0591 в натурі, площею 0,2262 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вона вважає вищевказані рішення незаконними, оскільки не була повідомлена про дату та час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі і про їх проведення не знала, а погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками є обов`язковою.

Позивач прохає суд скасувати рішення Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року» та рішення Засульської сільської ради від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0591 в натурі, площею 0,2262 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Паляниця М.С. позов підтримали, прохають задовольнити.

Представник відповідача Засульської сільської ради в особі адвоката Коряка А.В. позов не визнає, вважаючи його надуманим, необґрунтованим та безпідставним, мотивуючи тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення її прав, а тому прохає відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі адвоката Садового В.В. позов не визнав, прохає відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що непогодження меж земельної ділянки із власником не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, тому рішеннями Засульської сільської ради права позивача не порушені. Крім цього, адвокат Садовий В.В. також зазначив, що позивачем не надано доказів того, що діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 порушені її права.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, докази, заслухавши сторони, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частках (по 1/2) належить будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

Власниками сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які набули таке право за Договором дарування від 21.07.1992 року (а.с.9).

З метою оформлення у власність земельної ділянки під своїм будинком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Засульської сільської ради.

Рішенням Засульської сільської ради від 20.02.2018 року затверджено акт від 28.11.2017 року постійної комісії по врегулюванню земельних питань про безпідставність відмови в погодженні гр. ОСОБА_1 і ОСОБА_5 акту меж суміжних землекористувачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Рішенням Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 13 квітня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0591 в натурі, а також передано вказану земельну ділянку у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач вказує на те, що наведені рішення Засульської сільської ради є незаконними, оскільки при оформленні відповідача земельної ділянки її межі не були погоджені позивачем, при цьому її не було залучено до таких заходів.

З такими висновками позивача суд не погоджується.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) та постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 703/183/15-ц (провадження № 61-19984св18).

Таким чином, саме по собі непогодження меж земельної ділянки не є підставою для визнання оскаржуваних рішень недійсними.

Підставою для скасування таких рішень може бути встановлений судом факт порушення права позивача в зв`язку з їх прийняттям (відведення відповідачам земельної ділянки в межах земельної ділянки позивача, недотримання технічних норм, тощо).

Однак такі докази суду не надані.

При цьому суд враховує той факт, що 22.04.2008 року в присутності землекористувачів домоволодінь по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 було встановлено спільну межеву лінію згідно абрису польових вимірів, про що складено акт. В наступному при оформленні земельної ділянки відповідачів постійною комісією по врегулюванню земельних питань Засульської сільської ради складено акт від 28.11.2017 року, якою встановлено, що спільна межа земельних ділянок сторін встановлена вірно і не порушує прав суміжного землекористувача.

Таким чином, суть спору між сторонами зводиться до побажань позивача встановити проїзд між земельними ділянками сторін, в межах земельної ділянки, відведеної оскаржуваним рішенням відповідачам. Разом із тим, така позиція позивача нічим не обґрунтована.

При цьому суд погоджується з доводами представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про те, що вони є неналежними відповідачами за позовом про скасування рішень Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року» та від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», оскільки належним відповідачем є саме Засульська сільська рада.

Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області (, юридична адреса: с.Засулля вул.Молодліжна,78 Лубенського району Полтавської області), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), третя особа ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про скасування рішень Засульської сільської ради від 20.02.2018 року «Про затвердження акту від 28.11.2017 року» та від 13.04.2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.06.2020.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко