Ухвала

22 травня 2020 року

м. Київ

справа № 397/1160/16-ц

провадження № 61-38967св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року у складі судді

Отян О. В. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня

2018 року у складі колегії суддів: Дуковського О. Л. Єгорової С. М., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 01 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № KGLWGK01580002, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 53 100,00 грн на термін до

02 листопада 2026 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Позивач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач умови договору не виконав, не погашена заборгованість за кредитом, відсотками та комісією.

Внаслідок порушень відповідачем зобов`язань, станом на 23 серпня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 376 350,65 грн, яка складається з: 46 662,70 грн - заборгованість за кредитом, 102 336,24 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 8 114,40 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом, 219 237,31 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Від цієї суми заборгованості відраховано 103 668,51 грн, з яких: -

45 447,70 грн - заборгованість за кредитом, 32 478,29 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 704,80 грн - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 23 037,72 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь позивача

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2011 року. Різниця становить 272 682,14 грн.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» остаточно просило стягнути з відповідача лише частину заборгованості у розмірі 157 113,34 грн, що складається з: 1 215,00 грн - заборгованість за кредитом, 69 857,95 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5 409,60 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом та 80 630,79 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до

ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати недійсним кредитний договір

від 01 листопада 2006 року № KGLWGK01580002, укладений між ним та

ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зустрічний позов мотивовано тим, що на порушення пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не надавалося позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, у письмовій формі повної інформації, яка надається перед укладенням кредитного договору, про умови кредитування з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, не вказано повної орієнтовної вартості кредиту.

Крім того, кредитний договір не містить відповідальності сторони, зобов`язанням якої є надання кредиту, тобто вимога закону про обов`язковість внесення до умов кредитного договору умову про відповідальність кредитодавця, не виконана. Розділ відповідальність за неналежне виконання договору містить лише права банку та відповідальність позичальника, проте не містить пунктів щодо відповідальності самого банку.

Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на цей час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, закріплених у статті 3 ЦК України, принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов`язків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг.

Крім того, спірний кредитний договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, яка виникла станом на 23 серпня 2016 року, у розмірі 130 330,39 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 215,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 69 857,95 грн, пені - 53 847,84 грн, комісії - 5 409,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитом у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період із

19 серпня 2011 року по 23 серпня 2016 року, а оскільки рішенням суду стягнута заборгованість за період до 19 серпня 2011 року у розмірі 103 668,51 грн та договірні правовідносини між сторонами не припинилися, тому з боржника підлягає стягненню різниця між поточною заборгованістю та сумою, яка стягнута за рішенням суду. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 215,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі - 35 365,75 грн та пеню у розмірі 18 000,00 грн, а всього 54 580,75 грн. У стягненні заборгованості з комісії відмовлено. Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки сам відповідач не заперечував підписання та укладення кредитного договору. Разом з тим змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, оскільки розрахунок здійснений без урахування наслідків спливу строків загальної та спеціальної позовної давності.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня

2018 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі та постанову апеляційного суду в частині вирішення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та судових витрат та у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним та передати справу у цих частинах на новий розгляд до суду першої інстанції, а в частині відмови у стягненні комісії та судових витрат залишити без змін, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що працівники банку не роз`яснили усіх положень договору, чим сприяли неправильному сприйняттю позичальником умов договору, а після підписання кредитного договору та ознайомившись з його умовами, стало зрозуміло, що якби працівниками банку було надано правдиву, доступну інформацію щодо угоди, то б відповідач не погодився на її підписання. Крім того, таку угоду укладено під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики банку, адже позичальник отримав нечітку інформацію під час укладення угоди та не міг ознайомитись належним чином з умовами до її підписання. До того ж, позивач у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору звернувся у вересні 2011 року до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, тобто змінив строк виконання основного зобов`язання, а отже, банк намагається повторно стягнути суму боргу за кредитом, яка вже стягнута за рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2011 року у цивільній справі

№ 2-664/2011.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_2 від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року № 1089/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу

№ 397/1160/16-ц (провадження № 61-38967св18) 15 квітня 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості , за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року призначити до судового розгляду на 03 червня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник