Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2020 р. Справа № 608/542/19

Номер провадження2/608/1/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

представника позивача ОСОБА_1 -- ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 -- ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації, Чортківської міської ради про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В позовній заяві позивач вказав, що 25 серпня 1998 року уклав шлюб з відповідачкою. 9 січня 2018 року рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі № 608/1954/17 шлюб між ними було розірвано.

23 грудня 2004 року ОСОБА_1 спільно з дружиною уклали договір № 22 про фінансування будівництва об`єкта - чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв. м, житловою площею 66,6 кв. м. Відповідно до п.2.3 даного договору кошти вносились подружжям спільно. 10 січня 2007 року за сторонами було зареєстроване право власності на вказану квартиру в рівних частках по 1/2 кожному.

У 2001-2002 роках вони, по одному, виїхали на роботу у Португалію, де народились їхні діти, і де вони разом проживали до 30 грудня 2016 року. 21 жовтня 2010 року під час перебування у шлюбі на ім`я відповідачки ОСОБА_3 придбали земельну ділянку разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв. м, про що зроблено запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, що підтверджується витягом з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія. 03 серпня 2016 року під час перебування у шлюбі на ім`я відповідачки сторони придбали автомобіль марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і- DТЕС , державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12.01.2018 року офіційним представництвом компанії Хонда (Honda) в Португалії. Щодо майна, яке знаходиться у Португалії, позивач не має наміру вимагати його повної чи часткової перереєстрації на своє ім`я і згідний залишити його повністю дружині.

Щодо квартири, яка знаходиться в Україні, на даний час ОСОБА_1 планує повернутись в Україну на постійне проживання і бажає залишити квартиру у своїй власності, однак у зв`язку з життєвими обставинами, вимушений перебувати у Португалії, де має змогу спілкуватись зі своїм сином, а щоб мати змогу бачитись з сином, спілкуватись з ним, приймати участь у їхньому вихованні та утриманні, він вимушений відпрацювати за контрактом.

Позивач ОСОБА_1 просить розподілити нерухоме майно, належне сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя наступним чином: визнати за ним право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв. м, житловою площею 66,6 кв. м, яка до прийняття рішення у справі належала на праві власності ОСОБА_3 ; залишити за ОСОБА_3 на праві власності земельну ділянку разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв. м запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, витяг з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія; автомобіль марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і- DТЕС , державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12.01.2018 року, офіційним представництвом компанії Хонда (Honda) в Португалії.

У травні 2019 року позивач подав суду заяву до відповідачів ОСОБА_3 , Чортківського обласного комунального бюро технічної інвентаризації, Чортківської міської ради Тернопільської області про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета позову, в якій зазначив, що позивач та відповідач за час перебування в шлюбі набули у власність по 1/2 частині нерухомого майна кожен, і кожна з цих часток сама по собі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 1/2 частина квартири, яку придбав кожен з подружжя належать до одного об`єкта нерухомості - квартири. Виходячи з системного аналізу чинного законодавства, вбачається, що спірна квартира, незалежно від того, що формально зареєстрована по 1/2 частині за кожним із подружжя, фактично залишається спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює такий поділ.

Крім того, позивач звертався до Чортківської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ним та відповідачкою спільно і не просив здійснювати розподіл власності на частки, не просив реєструвати право власності на спірну квартиру за позивачем та відповідачкою по 1/2 частині кожному. Відповідачка взагалі заяву не писала та не підписувала. На підставі поданої позивачем заяви 20.12.2006 року виконавчим комітетом Чортківської міської ради було прийнято рішення № 585, відповідно до якого вирішено зареєструвати право власності на спірну квартиру за позивачем та відповідачкою спільно без поділу на частки. В подальшому 12.01.2007 року Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації було прийнято безпідставне рішення і здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за позивачем та відповідачкою з поділом на частки по 1/2 частці кожному. З документів, на підставі яких було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру вбачається, що особи приймали участь у фінансуванні майбутнього об`єкта житлової нерухомості і бажали набути спірне майно у спільну сумісну власність, будь-яких договорів про виділ у натурі частки із нерухомого спільного майна, зокрема щодо спірної квартири, сторони між собою не укладали та нотаріально не посвідчували.

За таких обставин ОСОБА_1 просить: 1) скасувати рішення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.01.2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно: реєстраційний № 131975519; тип об`єкта: квартира АДРЕСА_3 ; номер запису № 9376 в книзі № 40; власники ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності / САВ № 418078 / 10.01.2007 / Чортківська міська рада, форма власності: приватна, частка К ; ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності / САВ № 418078 / 10.01.2007 / Чортківська міська рада, форма власності: приватна, частка К; 2) визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САВ та номер 418038, видане 10.01.2007 року Чортківською міською радою тип об`єкта: квартира АДРЕСА_3 ; 3) скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, об`єкт житлової нерухомості, АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 131975519 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним; 4) розподілити нерухоме майно, належне сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв. м, житловою площею 66,6 кв. м, яка до прийняття рішення у справі належала на праві власності ОСОБА_3 ; залишити за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на праві власності земельну ділянку разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв. м запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, витяг з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія; автомобіль марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і- DТЕС , державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12.01.2018 року, офіційним представництвом компанії Хонда (Honda) в Португалії.

У червні 2019 року від відповідача - Чортківської міської ради Тернопільської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому міська рада зазначила, що не є суб`єктом спірних правовідносин, ніяким чином не порушила права, свободи чи законні інтереси позивача, тому просить у задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без участі представника.

В липні 2019 року представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позивач при поданні вище наведеного позову сплатив судовий збір, виходячи із суми в розмірі 364 400 грн., однак згідно оцінки нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ринкова вартість складає 1 160 000 грн., отже ОСОБА_1 надав суду неналежну оцінку нерухомого майна. Крім того, згідно ст. 29 підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається у попередньому засіданні відповідно до ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право". Позивач ОСОБА_1 не погодив з ОСОБА_3 порядок розгляду даного цивільного спору, оскільки остання вважає, що спір щодо майна, яке знаходиться в країні Португалія, підлягає розгляду за місцем знаходження даного майна. Крім того, позивач не зазначає в поданій позовній заяві та не враховує той факт, що за ним в період з 1999 року по 10.04.2015 року рахувався автомобіль FORD TRANZIT CONNECT державний номерний знак В НОМЕР_5 , який ним був відчужений в період перебування у шлюбі з відповідачем. Також згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2018 року вирішено дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_3 , отже позбавлення права власності відповідача щодо її частки в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , грубо порушить права дитини. ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_6 також має намір повернутися на постійне місце проживання в Україну, іншого житла за нею не зареєстровано, а отже вона не може бути позбавлена своєї частки в нерухомому майні. Крім того, оскільки дитина залишена на проживання з відповідачкою, остання претендує на збільшення її частки в спірній квартирі. Також згідно декларації про доходи в країні Португалія ОСОБА_3 в період з 2013 - 2016 роки її доходи значно перевищували заробіток позивача, з чого випливає, що відповідачем вкладено більше коштів в придбане спільне майно. Враховуючи наведене, відповідачка просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

У відповіді на відзив, яка надійшла в липні 2019 року, представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що наданий стороною відповідача документ на підтвердження вартості квартири є недопустимим доказом і не може прийматись до уваги, оскільки оцінювач ОСОБА_7 згідно з інформацією з Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності не вправі здійснювати оцінку нерухомих речей, зокрема й квартири. Єдиним належним та допустимим доказом вартості нерухомого майна може бути виключно висновок про вартість майна, що виконаний експертом, якому було видано сертифікат 1.1 "Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них". Щодо підсудності справи Чортківському районному суду Тернопільської області, зазначив наступне: між сторонами існує спір виключно щодо квартири як об`єкта нерухомості, місце знаходження якої є м. Чортків Тернопільської області. Позивач в позові вказує, що на будь-яке інше майно він не претендує і не заперечує, щоб воно залишилось у власності відповідачки, тим більше, що таке майно і зареєстроване за нею на праві власності. Щодо врахування в процесі поділу автомобіля, то представник позивача зазначив, що предметом спору є квартира; якщо відповідачка вважає за необхідне розподілити автомобіль чи кошти, вона не обмежена в праві звертатись із зустрічним або ж окремим позовом щодо такого поділу. Позивач не має жодних претензій щодо вище згаданого майна чи його вартості. Щодо позбавлення права власності позивача на частку, то з позовної заяви вбачається, що реєстрація права власності на частку в квартирі є незаконною і майно фактично перебуває у спільній сумісній власності позивача та відповідача. З доказів, долучених позивачем до позовної заяви вбачається, що квартира була виплачена в період з 2004 по 2007 роки. У 2007 році було зареєстроване оспорюване право на квартиру за позивачем та відповідачкою. Тому доходи відповідачки за період 2013-2015 роки не мають ніякого значення для поділу квартири.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тихий Т. Р., який бере участь у справі в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмета позову, відповіді на відзив.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Іжук Б. В. не визнає позовних вимог, просить відмовити у його задоволенні з мотивів, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача - Чортківської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просили справу розглядати за відсутності представника.

Представник відповідача - Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з`явився, від відповідача надійшла заява про слухання справи без участі представника.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що з 25 серпня 1998 року по 9 січня 2018 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі і за час шлюбу ними було набуто наступне майно.

Так, 23 грудня 2004 року сторонами було укладено договір № 22 про фінансування будівництва об`єкта - чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв. м, житловою площею 66,6 кв. м. Як вбачається з договору замовником будівництва квартири є сторони в справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і згідно пункту 2.3 Договору кошти на будівництво вносилися ними спільно.

В 2006 році позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до Чортківського міського голови ОСОБА_8 , в якій просив надати дозвіл на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_4 , вказавши в заяві власників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради від 10 грудня 2006 року № 585 оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

10 січня 2007 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на вказану квартиру в рівних частках, по 1/2 кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ № 418038 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13197519 від 12.01.2007 року.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися через інститути спільного інвестування, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.

Вищезазначені обставини дають суду підстави для висновку, що внаслідок внесених сторонами коштів вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Виходячи з приписів зазначених норм, якщо майно набуте у шлюбі, то право спільної сумісної власності подружжя презюмується. Той з подружжя, який вважає, що набуте у шлюбі майно є його особистою власністю або це майно має інший правовий статус, ніж статус спільного сумісного майна подружжя має довести ці обставини належними та допустимими доказами.

За матеріалами справи встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 сторонами набуто в період перебування їх у шлюбі і така обставина ними не заперечується.

Отже, зазначене майно є спільною власністю сторін та сторони визначили частки у цьому майні по 1/2 кожного ще на час набуття цього майна у власність. Чинним законодавством не заборонено укладати договори купівлі - продажу та придбавати майно на ім`я одного з подружжя або на ім`я обох з подружжя без визначення часток у такому майні або з визначенням таких часток.

А тому твердження позивача в позовній заяві про те, що спірна квартира, незалежно від того, що формально зареєстрована по 1/2 частині за кожним із подружжя, фактично залишається спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює такий поділ, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, після припинення шлюбу між сторонами вищезазначена квартира набула статусу спільного сумісного майна із визначенням часток кожної із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Вказана правова норма визначає обставини за яких може бути припинено право особи на частку в спільному майні, яке було набуто в установленому законом порядку. Проте позивач з таким позовом до суду не звернувся.

Право власності відповідачки на частку в квартирі захищається чинним законодавством.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звернувшись з позовом до суду про поділ майна подружжя, позивач шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 , намагається в порушення вимог вищезазначених правових норм позбавити відповідачку права власності на 1/2 частину квартири, а тому суд не знаходить підстав задовольнити такі позовні вимоги.

Щодо позовних вимог позивача про скасування рішення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 січня 2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно суд зазначає наступне.

Згідно із преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор:1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;наявність обтяжень прав на нерухоме майно;наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.

Такий правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права в цій частині позовних вимог.

А тому в зв`язку з такими обставинами суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасувати рішення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 січня 2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, про визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання за ним права власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Водночас суд зазначає, що за час шлюбу сторони також 21 жовтня 2010 року придбали земельну ділянку разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв. м, про що зроблено запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, що підтверджується витягом з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія. Дозвіл на будівництво житлового будинку надано відповідачці в справі ОСОБА_3 ..

03 серпня 2016 року на ім`я відповідачки ОСОБА_3 був придбаний автомобіль марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і- DТЕС , державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12.01.2018 року офіційним представництвом компанії Хонда (Honda) в Португалії.

Суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про залишення за ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв.м, запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, витяг з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія, а також автомобіля марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і-DTEC, державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12 січня 2018 року офіційним представництвом компанії Хонда (Нonda) в Португалії, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-899цс16 зроблено висновок про те, що спори щодо нерухомого майна розглядаються за місцем знаходження цього майна та за правом, яке має найбільший зв`язок з правочином, якщо сторони не обрали інше право до цих правовідносин».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-954/2004 (провадження № 61-19125св18) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен був перевірити належність справи до його підсудності. Норми про розмежування компетенції судів у справах з участю іноземних громадян передбачені у міжнародних конвенціях і двосторонніх договорах України. Статтею 22 Брюссельської постанови № 44/2001 про міжнародну підсудність, виконання судових рішень у цивільних і торговельних справах передбачено виключну підсудність у справах з приводу нерухомого майна. Таким чином, за законодавством України та укладеними нею міжнародними договорами компетентними у справах з іноземним елементом визнаються суди держави, на території якої знаходиться спірне нерухоме майно».

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно за відповідачкою ОСОБА_3 , яке знаходиться на території Португалії, підлягає розгляду судом держави, на території якої знаходиться вказане нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в справі суд покладає на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

ВИРІШИВ:

Відмовити за безпідставністю в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації, Чортківської міської ради про скасування рішення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 січня 2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний № 131975519 , номер запису № 9376 в книзі № 40, власники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; про визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_8, виданого 10 січня 2007 року Чортківською міською радою на квартиру АДРЕСА_1 ; про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 131975519 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним; та про поділ нерухомого майна, належного сторонам на праві спільної-сумісної власності подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,6 кв.м, житловою площею 66,6 кв.м, яка до прийняття рішення у справі належала на праві власності ОСОБА_3 та залишення за ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки разом із дозвільними документами для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 1300 кв.м, запис в другому відділенні Торгового реєстру нерухомого майна округу Лейрія № 5520, витяг з бюро реєстрації житлових приміщень м. Лейрія, а також автомобіля марки Хонда (Honda), модель НR-V 1.6 і-DTEC, державний номерний знак НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою виданою в м. Алкобаса 12 січня 2018 року офіційним представництвом компанії Хонда (Нonda) в Португалії.

Судові витрати покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного судового рішення -- 30 травня 2020 року.

Суддя: В. І. Парфенюк