ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

28 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13902/19
Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/595/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Державна казначейська служба України,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2020 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного тексту 12.02.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що перебуває на обліку в Управлінні з 24.12.2006 отримує первинну пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позову посилався, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.06.2016 залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано скласти та подати до Управління довідку про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні. Зобов`язано Управління здійснити перерахунок пенсії позивачеві з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні та здійснити відповідні виплати. В іншій частині позову відмовлено.

12.04.2016 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про складання довідки про розмір грошового забезпечити та щодо додаткових видів грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та про направлення вказаної довідки до Управління.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою у якій просив здійснити перерахунок його пенсійного забезпечення з 22.04.2014 на підставі вказаної довідки. Листами від 22.04.2016 Чернігівський обласний військовий комісаріат та Управління відмовили у вчиненні таких дій.

Постановою від 09.06.2016 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати протягом місяця з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 не виконав вимоги постанови суду. Довідку про грошове забезпечення було надано із помилками і з порушенням строку встановленого судом.

Розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує зухвалим характером і тривалістю вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, а також беззаперечний доказ того, що відновлення порушеного права можливо виконати протягом лише одного дня. Дії відповідача були умисні і тривалі з метою завдання моральних страждань, що привели до погіршення стану його здоров`я. Порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач втратив звичайний спосіб життя у зв`язку з необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібрання документів необхідних для захисту свого права в суді, тим самим було обмежено спілкування з сім`єю. Не мав можливості зайнятися іншою справою поки не вирішить питання про отримання компенсацій, яка вже триває більш 3 років 7 місяців.

При цьому в позові позивач посилається на рішення ЄСПЛ у справах «Войтенко проти України», «Ю.М.Іванов проти України», «Корнійчук проти України» в яких також розглядались скарги на бездіяльність військових частин і установ Міністерства оборони України.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в якій позивач посилається на справу № 750/2867/16-ц, після виконання рішення в якій щодо стягнення 15 000 грн з ДП «Ощадбанк», просить стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 50 000,00 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України, без утримання з цієї суми при виконанні рішення обов`язкових платежів і зборів, комісійної винагороди, оскільки стягнення будь-яких коштів призводить до не виконання рішення суду в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2020 позов ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, без утримання з цієї суми при виконанні рішення обов`язкових платежів і зборів та комісійної винагороди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що внаслідок протиправних дій Чернігівського обласного військового комісаріату, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, були порушені права позивача, останній був вимушений звертатися за захистом своїх прав до суду, затрачати багато часу на участь у судових засіданнях, що вимагало від нього додаткових зусиль щодо організації свого повсякденного життя, змін в побуті і призвело до спричинення душевних страждань, переживань, психологічних стресів та хвилювань, чим було завдано моральної шкоди. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди суд визначив у розмірі 10 000 гривень, враховуючи при цьому стан здоров`я позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та Державна казначейська служба України подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2020, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням судом норм матеріального права.

У скарзі заявник посилається на необґрунтованість позову щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивач посилається лише на нормативні акти, які регулюють стягнення моральної шкоди, та не наводить жодних доказів того, які саме моральні страждання йому заподіяно і які вимагають від нього додаткових зусиль.

Факт порушення прав позивача наданням довідки МСЕК від 17.02.2010 та довідок профілактичних оглядів для продовження дії рішення МСЕК, на які посилаються в рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова, не є автоматичною підставою для стягнення на його користь моральної шкоди. Моральні страждання позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України Палігіна Н. посилається на те, що правові підстави для відшкодування за рахунок Державного бюджету України шкоди, заподіяної позивачеві державною установою, відсутні.

Крім того, відсутні правові підстави для відшкодування за рахунок Державного бюджету України шкоди, заподіяної позивачеві державною установою, оскільки згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, заподіяної громадянам лише державним органом, а не державною установою.

Не погоджується з рішенням суду і в частині визначення розміру моральної шкоди, оскільки не надано обґрунтування заподіяння моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру та розрахунків, які б підтверджували факт заподіяння моральних та фізичних страждань.

В апеляційній скарзі Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм матеріального права.

Позивач завідомо вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи, оскільки ще 22.08.2016 Чернігівським ОВК було виконано рішення суду, щодо видачі довідки та вчасно направлено звіт, про що й була прийнята ухвала Новозаводським районним судом м. Чернігова, від 21.09.2016 у справі № 751/4349/16-а щодо розгляду звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень якою відмовлено ОСОБА_1

30.09.2019 була прийнята постанова Верховним Судом та змінено рішення попередніх інстанції щодо вимог ОСОБА_1 .

У позовних вимогах не наведено жодних підстав наявності та обґрунтування моральної шкоди, що потягло до ухвалення необґрунтованого рішення.

Відповідно до відзивів поданих на апеляційні скарги ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість апеляційної скарги ДКС України, оскільки доводи наведені в апеляційній скарзі не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не відносяться до підстав, з яким процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, наявність залучених до матеріалів справи копії постанови ВС від 30.09.2019 та ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2016, позивач вважає достатнім для звільнення його від доказування згідно приписів ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 24.12.2006 та отримує первинну пенсію за вислугу років.

12.04.2016 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про складання довідки про розмір грошового забезпечення та щодо додаткових видів грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби та про направлення вказаної довідки до Управління.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про проведення перерахунку його пенсійного забезпечення з 22.04.2014 на підставі вказаної довідки.

Листами від 22.04.2016 Чернігівський обласний військовий комісаріат та Управління відмовили у вчиненні таких дій.

Зазначені обставини встановлені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 751/4349/16-а, а тому в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.06.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільнені. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії позивачеві з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені та здійснити відповідні виплати. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати протягом місяця з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення у даній справі. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.06.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2016 скасовано. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нескладання та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідки про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення ОСОБА_1 з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти довідку про розмір грошового забезпечення протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення ОСОБА_1 з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_4 довідки про розмір грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с. 22-32).

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2018 № 322/1/18 дск, з 28.12.2018 Чернігівський обласний військовий комісаріат переформовано у Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Згідно наказу військового комісара Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.12.2018 № 1 з 28.12.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 припинив функціонування, а на його базі діє Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що внаслідок протиправних дій Чернігівського обласного військового комісаріату, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, були порушені права позивача, останній був вимушений звертатися за захистом своїх прав до суду, затрачати багато часу на участь у судових засіданнях, що вимагало від нього додаткових зусиль щодо організації свого повсякденного життя, змін в побуті і призвело до спричинення душевних страждань, переживань, психологічних стресів та хвилювань, чим було завдано моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано стан здоров`я позивача, зокрема, протипоказання психоемоційних перевантажень, а також періодичне лікування та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди суд визначив 10 000 гривень, послався, що вимоги позивача про стягнення на його користь 50 000 гривень моральної шкоди в даному випадку є очевидно завищеними, належним чином не мотивованими.

З такими висновками районного суду не може погодитись апеляційний суд, через порушення останнім норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом статті 23 ЦК України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно із статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Норми статей 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за дії бездіяльності органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. А суд має самостійно встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення шкоди, оцінивши надані сторонами докази.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 зазначав, що він зазнав моральної шкоди, що заподіяна йому протиправними діями органу державної влади та встановлені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 751/4349/16-а, а тому в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки тривалість не відновлення порушених прав становить 3 роки 7 місяців по справі № 751/4349/16.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що моральна шкода відповідає розміру стягнення ЄСПЛ у справах «Войтенко проти України», «Ю.М. Іванов проти України», «Корнійчук проти України» у яких розглядались скарги на бездіяльність військових частин і установ Міністерства оборони України, зазначає, що підлягає врахуванню зухвалий характер і тривалість вчиненого правопорушення, глибини душевних страждань

Як наголошувалось вище, необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Як вбачається із матеріалів справи остаточне рішення у справі на яке, як підставу своїх позовних вимог посилається ОСОБА_1 постановлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019.

27.11.2019 ОСОБА_1 було подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження у даній справі (а.с. 37-39), а 06.12.2019 ОСОБА_1 звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди за тривале не виконання рішення суду, яке відраховує з дня звернення до суду за порушеним правом.

Крім того, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2016 встановлено, що 23.08.2016 у встановлений судом строк ІНФОРМАЦІЯ_4 подано звіт про виконання постанови та копію довідки про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 від 17.08.2016 із включенням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні. 06.09.2016 на адресу суду надійшли доповнення до звіту та надано копію довідки від 30.08.2016 про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії із зазначенням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби. Відповідно до листа Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.08.2016. Таким чином, довідкою від 30.08.2016 про грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії усунуті недоліки зазначені в довідці від 17.08.2016, при цьому права позивача ніяким чином не порушені (а.с. 33-36).

Вказане судове рішення виконано боржником до постановлення остаточного рішення у справі, яким пенсійні права позивача відновлені.

Іншого обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позовна заява не містить.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на тривале невиконання судового рішення не знайшли свого підтвердження в ході даного судового розгляду.

Відтак, у даній справі не встановлено заподіяння позивачу моральної шкоди, причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідача. Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями відповідачів зазначених у даній справі, а саме Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, а відповідно і Державною казначейською службою України, яке в свою чергу не було відповідачем по справі, що вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 751/4349/16-а по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 22-32).

Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою.

Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач.

Вказані правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заявлене клопотання про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з підстав зазначення з помилкою найменування суду, а також посилання щодо технічної помилки при зазначенні дати судового рішення не підлягає задоволенню, оскільки свідчить про надмірний формалізм, враховуючи подання заяви на усунення недоліків (а.с. 170-172).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази на їх підтвердження, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п. 4, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Чернігівському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у порядку встановленому КМУ у розмірі 1152,60 грн.

Компенсувати за рахунок держави Державній казначейській службі України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) у відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у порядку встановленому КМУ у розмірі 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2020.

Головуючий Судді: