РІШЕННЯ

іменем України

смт Зарічне

28 травня 2020 року Справа № 561/315/20

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

при секретарі судового засідання Расевич Г. І.

за участю

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Полюховича С. М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката

Богельського І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Зарічненського районного суду Рівненської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який за рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у справі № 561/409/16 розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття.

У позовній заяві позивачка покликаючись на те, що відповідач добровільно не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання спільних дітей, обмежуючись лише сплатою аліментів у розмірі 600,00 грн. щомісячно, яких не вистачає на забезпечення її потреб, оскільки в силу віку діти природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Вказує, що відповідач є працездатною особою, не є інвалідом та не утримує інших непрацездатних осіб, тобто наявні передумови того, що він здатен знайти роботу та сплачувати аліменти у зв`язку з чим просить змінити, попередньо визначений розмір аліментів та стягувати їх у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.

20 травня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а. с. 20-22), в якому він вимоги позивачки визнає частково безпідставними. Обгрунтовуючи необхідність часткового задоволення позову зазначає, що він та його батьки надають кошти на утримання спільних з позивачкою дітей. Вказує, що позивачка обмежує його спілкування з дітьми, налаштовує дітей проти нього та його батьків, вчиняє скандали та виганяє його зі спільно збудованого під час шлюбу будинку внаслідок чого він зазнає моральних страждань. У зв`язку з наведеним просить частково відмовити у задоволенні позову та стягувати з нього аліменти у розмірі 1100,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач обмежується участю в утриманні дітей сплатою аліментів в сумі 600,00 грн.. що є недостатньою сумою. Вказала, що ОСОБА_2 є працездатною особою, має нерегулярні заробітки, фактично проживає за адресою відмінною від зареєстрованої. Просила задовольнити позовні вимоги по сплаті аліментів в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Представник позивачки адвокат Полюхович С. М. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що відповідач є працездатною особою, може знайти роботу та сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачкою.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову частково заперечив, зазначивши, що на даний час ніде не працю,тому не може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, проте погодився сплачувати 1100,00 грн.

Представник відповідача адвокат Богельський І. В., зазначивши, що позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою, як і не доведено наявності у нього майна, тому просив позов задовольнити частково у розмірі 1100,00 грн. на кожну дитину.

Суд, заслухавши учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони 11 квітня 2007 року уклали шлюб, який було розірвано згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року у справі № 561/409/12ц (а. с. 12). Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 починаючи з 30.06.2016 року стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 200 (двісті) грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Вирішуючи вимогу про збільшення розміру аліментах суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей.

Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно позовної заяви вбачається, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дітей матеріально, що відповідач добровільно не приймає участі у рівному розподілі витрат на утримання спільних дітей, обмежуючись лише сплатою аліментів у розмірі 600,00 грн. щомісячно, яких не вистачає на забезпечення їх потреб, оскільки в силу віку діти природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, є працездатною особою, що здатний забезпечувати дітей матеріально у зв`язку з чим позивачка просить змінити, попередньо визначений розмір аліментів та стягувати їх у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є імперативною нормою.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто при вирішенні справи повинно враховуватись зазначені критерії.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

За змістом ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, на думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти об`єктивно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, є працездатною особою, не утримує непрацездатних осіб, тобто наявні об`єктивні передумови для того що він здатен знайти роботу та сплачувати аліменти. Судом також враховано, що відповідач не має постійного місця роботи, позивачкою не доведено значного покращення його матеріального становища, наявності у нього майна чи інших обставин, що мають істотне значення для збільшення розміру аліментів. З урахуванням згоди відповідача на сплату аліментів у розмірі 1 100,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також у зв`язку з недоведеністю позивачкою обставин, визначених ст. 192 СК України, а саме зміни матеріального або сімейного стану відповідача погіршення чи покращення здоров`я сторін чи інших обставин, виходячи з того, що сторони повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, суд дійшов висновку, що позов в цій частині необхідно задовольнити частково. Стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 300,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності та забезпечуватиме інтереси дітей.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 728 грн. 70 коп. (1300,00 х 840,80/ 1500,00).

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 185 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 83, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які стягуються на підставі рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2016 року в твердій грошовій сумі в розмірі 200, 00 грн. на кожну дитину та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 судовий збір на користь держави у розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) гривень 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя А. В. Дідик