Справа № 535/200/20
Провадження № 2/535/119/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді: Мальцева С.О., з секретарем судового засідання Білик Н.О., за участю позивача ОСОБА_1 , та представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у правах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради про визначення місця проживання дитини, -

у с т а н о в и в:

06.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який за рішенням суду від 20.11.2015 року розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею.

Зазначила, що відповідач ОСОБА_3 проживає окремо з 12.07.2015 р. та відповідно до рішення апеляційного суду від 01.02.2016 р. сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач не спілкується з донькою, не бере участь у її вихованні. У грудні 2019 р. зі згоди відповідача місце реєстрації дитини змінене на фактичну адресу, за якою на даний час вона проживає разом з донькою - АДРЕСА_2 .

Вказала на те, що у зв`язку з тим, що місце проживання доньки з нею не визначено у судовому порядку, вона неодноразово стикалась зі складнощами, як-то: при організації поїздок за кордон на відпочинок разом з дитиною під час оформлення документів; у вересні поточного року доньці виповнюється 7 років, від визначення місця її проживання безпосередньо залежить можливість її зарахування до конкретного загальноосвітнього навчального закладу; донька навчається у 1 класі хореографічного відділення та в цьому навчальному році в дитини буде можливість взяти участь у міжнародних змаганнях з бальних танців, що також пов`язано з виїздом за кордон.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що з моменту розірвання шлюбу, він проживає окремо, на утримання доньки сплачує аліменти відповідно до рішення апеляційного суду; не має змоги брати участь у вихованні дитини з волі позивача; підстав вважати, що його спілкування з дитиною спричинить їй шкоду не існує; вважає, що за наявності відповідного судового рішення суду, позивач матиме змогу без згоди та відома відповідача змінити місце проживання дитини, і в подальшому приховати її місце перебування.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначила про те, що обставини щодо зміни місця проживання дитини підтверджуються матеріалами справи; про наявність спору між сторонами про визначення місця проживання дитини свідчить наданий у цій справі відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог та заперечує проти їх обґрунтованості; посилання відповідача ОСОБА_3 щодо перешкоджання спілкування з дитиною, приховування останньої та позбавлення його права на спілкування з нею не підтверджено доказами та є припущеннями відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 подав також письмове клопотання про закриття провадження у справі, в зв`язку з відсутністю предмета спору з приводу визначення місця проживання дитини, так як мається нотаріальна заява про надання згоди зміни місця реєстрації дитини.

Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти письмового клопотання про закриття провадження у справі посилаючись на те, що між сторонами є наявний спір про визначення місця проживання дитини, раніше в договірному порядку під час їх розлучення до консенсусу дійти не вдалось; факт надання згоди на зміну місця реєстрації дитини не свідчить про відсутність спору між сторонами з цього питання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити позов повністю з підстав, які зазначені нею в позовній заяві та в запереченнях на відзив відповідача ОСОБА_3 , а також заперечувала проти закриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 просив судовий розгляд справи провести без його участі, просив закрити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у судовому засіданні просила закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю спору.

Третя особа - Служба у правах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради у судове засідання не з`явилися надали письмову заяву, в які просили в судовому засіданні розглядати справу без представника служби у справах дітей, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, при винесенні рішення просили, спиратися на висновок органу опіки та піклування, врахувати інтереси малолітньої.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 12.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 25.03.2020 року.

Ухвалою Котелевського районного Полтавської області від 25.03.2020 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 233 ЦПК України на 14.04.2020 року.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 14.04.2020 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 233 ЦПК України на 06.05.2020 року.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 06.05.2020 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 233 ЦПК України на 15.05.2020 року.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 15.05.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті на 22.05.2020 року.

Суд, заслухавши усні пояснення позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, встановивши обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин справи, які мають значення для її вирішення, виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 20 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Полтави 20.11.2015 року (а. с. 22).

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 17 вересня 2013 року, актовий запис № 412 (а.с. 21).

Копія рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 лютого 2016 року свідчить про те, що рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів на дитину ОСОБА_4 , в розмірі ј частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття залишено без змін (а.с. 19-20).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно ч. ч. 7-10 с. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК). Положення ЦК щодо місця проживання дитини уточнюються Сімейним кодексом України, норми якого передбачають обов`язок батьків виховувати та розвивати дитину, утримувати дитину до досягнення вісімнадцяти років (повноліття) і визначають, що місцем проживання дитини є не конкретна адреса, не конкретний населений пункт, а визначення особи, з якою має проживати дитина.

За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В силу частин першої та другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю Організацією Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Сам по собі факт реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_4 , на час розгляду справи із матір`ю, не свідчить про наявність у батьків остаточної домовленості щодо місця проживання дитини, про що зазначав відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 .

До того ж, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що у разі визначення місця проживання доньки ОСОБА_4 з нею виникне можливість щодо спрощеного виїзду дитини за межі України, адже для чого їй постійно необхідно отримання рішення суду, так як згоди відповідач ОСОБА_3 безпідставно не надавав, про що свідчать рішення суддів про тимчасові виїзди за межі України з дитиною (а.с. 13 - 14; 122-123).

Письмової згоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 досягти не вдалося.

Відповідно до частини 4 статті 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Такого договору між сторонами не укладалося.

Разом з тим, вказуючи та посилаючись на те, що між ними, як сторонами, відсутній спір про місце проживання дитини, не може бути прийнято судом та залишено поза увагою доводи відзиву ОСОБА_3 та його письмового клопотання про закриття провадження, в яких він спочатку заперечував проти самих позовних вимог, вказуючи на відсутність спору, а потім просив закрити провадження, проте весь час зазначаючи на наявність перешкод у спілкуванні із донькою та бажанням брати участь у її вихованні.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 , що спір про місце проживання дитини відсутній, належними доказами не підтверджено. Долучена до матеріалів справи копія нотаріально засвідченої заяви від 05 грудня 2019 року про надання згоди ним на зняття малолітньої дочки з реєстрації місця проживання та реєстрації місце проживання разом з матір`ю за новою адресою, не можна взяти до уваги, оскільки її наявність у відповідача не спростовує посилання позивача про ухилення саме визначення місця проживання дитини, а не місце реєстрації, так як по своїй суті це різні права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Наведені обставини у справі, а також докази, свідчить про фактичну відсутність обопільної згоди батьків, сторін у справі, про місце проживання їх дитини, що свідчить про наявність спору, який має бути вирішений судом, а тому підстав для закриття провадження суд не вбачає.

Так, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за згодою батька ОСОБА_3 , була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстровано місце проживання разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4; 8; 124).

Відповідно до характеристик на дитину старшої групи «Краплинка» ОСОБА_4 , виданих завідувачем ПДНЗ (ясла садок) «Джерельце» О. Цимбалиста №29 від 21.02.2020 року та №52 від 22.04.2020 року вбачається, що дитина ОСОБА_4 відвідує дитячий садок з 02 жовтня 2017 року. Батько дитини ОСОБА_3 , не бере участі у вихованні дитини. За час відвідування ОСОБА_7 дитячого садочка, тато не з`являвся і не цікавився перебігом перебування дитини в садочку (а.с. 5; 109).

Згідно довідки, виданої директором ПМШМ «Мала академія мистецтв» імені Раїси Кириченко Т. Магомедової від 28 лютого 2020 року за №39 вбачається, що ОСОБА_5 дійсно навчається в контингенті учнів 1 класу хореографічного відділення (викл. ОСОБА_9 ) Полтавської міської школи мистецтв «Мала академія мистецтв» імені Раїси Кириченко . Зарахована до 1 класу з 01.01.2020 р. (а.с. 6).

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Житло розміщене на 1-2 поверсі 2 приватного поверхового будинку, складається з 4 кімнат, заг. площа 120 м. кв., умови проживання добрі, в кімнатах зроблений сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка, у дитини є окрема кімната, в якій є місце для сну та відпочинку, стіл для занять, шафа для одягу, ноутбук, книги, іграшки (а.с. 15).

Згідно довідки про отримання аліментів, виданої начальником Котелевського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 21.02.2020 року, ОСОБА_1 отримувала від ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у 2019 році та січні 2020 року (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 має самостійний дохід у вигляді отримання орендної плати, який отримує від надання в оренду іншим особам житлових приміщень (квартир), які належать їй на праві власності (а.с. 9-12).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 14 квітня 2020 року № 98 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 78-85).

Згідно ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що проживання малолітньої ОСОБА_4 , разом із матір`ю повною мірою відповідає її інтересам.

Будь-яких підстав вважати, що внаслідок проживання із матір`ю права дитини можуть бути порушені, встановлено не було.

Отже, суд визнає висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а тому погоджується з ним.

Письмових заперечень відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2 на висновок органу опіки та піклування Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 14 квітня 2020 року № 98 до суду не надходили.

Відтак, надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір.

Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2 фактично зводяться до обґрунтування належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та наявності перешкод у спілкуванні із дитиною.

Проте, виховання та турбота за дитиною є безумовним обов`язком батька, а тому не може розглядатися як аргумент проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Питання наявності перешкод у спілкуванні з дитиною може бути вирішено в судовому порядку. Однак будь-яких вимог позовного характеру щодо усунення таких перешкод ОСОБА_3 не заявляв.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, керуючись принципом «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходячи з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, то з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 160, 161 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у правах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РС у м.Полтава УДМС України в Полтавській області від 06.06.2013 року, реєстраціїний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Котелевський районний суд Полтавської області у порядку, передбаченому ст.355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення.

Відповідно до п.3 Розділу ХІІ ЦПК України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса листування: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Служба у правах дітей виконавчого комітету Київської районної у м.Полтава ради , адреса: м.Полтава Полтавської області вул.М.Бірюзова,1/2, кім.5,4,3.

У повному обсязі рішення складено 28.05.2020.

Суддя: С.О. Мальцев