ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/187/19 Номер провадження 22-ц/814/1434/20Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року (час складання судового рішення з 10:39:56 год. до 10:39:59 год., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 296 283 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що у СВ Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 14 лютого 2013 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000014 за ч.1 ст.365, ч.1 ст.384 та ст.386 КК України, неодноразово вчиняється незаконна бездіяльність слідчих у частині невиконання необхідних слідчих дій по справі, а також приймаються незаконні рішення, які скасовуються слідчими суддями. Кримінальне провадження неодноразово закривалось постановами слідчих, які в подальшому скасовувались.

Зазначені дії та бездіяльність спричиняють йому значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення його прав як потерпілого. Протягом досудового розслідування (яке триває понад 71 місяць) він перебуває в стані настороги, тривоги, зниженому настрої, нервозності та дратівливості. Крім того він вимушений витрачати значну кількість свого часу на написання заяв, клопотань, скарг, явку в судові засідання, що порушує його звичний спосіб життя.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені доводи позовної заяви, висловлена незгода з оцінкою судом першої інстанції поданих у справу доказів.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідачі та третя особа не скористалися.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті заявлених вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2013 року до ЄРДР Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області внесено відомості за ч.1 ст. 365 КК України за фактом незаконних дій адвоката Петрушанко О.Д. під час досудового розслідування кримінальної справи №04580007 по обвинуваченню Палька ОСОБА_2 (кримінальне провадження № 0000014 (т.2 а.с.2).

07 квітня 2015 року до ЄРДР Новосанжарським районним відділом УМВС України в Полтавській області внесені відомості за фактом незаконних дій адвоката Петрушанко О.Д. під час досудового розслідування та судового розгляду матеріалів кримінальної справи № 04580007 стосовно того, що вона в інтересах потерпілого та правоохоронних органів знищила покази ОСОБА_1 про застосування працівниками Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області Хряпою С.О., Білокінь І.О., Стебліним І. О. до нього фізичного і психологічного тиску під час затримання та написання явки з повинною, які були адресовані прокурору Полтавської області та передані ним через адвоката Петрушанко О.Д., а також вмовила судово-медичного експерта ОСОБА_3 відмовитися від прибуття до Апеляційного суду Полтавської області та взяти участь у розгляді даної справи. Правова кваліфікація ст. 386 КК України. Крім цього, 07.04.2015 року, 09.07.2015 року, 19.08.2015 року та 17.09.2015 року внесено відомості за фактом незаконних дій адвоката Петрушанко О ОСОБА_4 Д ОСОБА_4 , правова кваліфікація ч.1 ст. 365 КК України (кримінальне провадження № 0000014 т. 1 а.с.1-3).

Матеріали провадження об`єднані з провадженням № 0000014.

ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування слідчим здійснювалися слідчі (розшукові дії).

Під час досудового розслідування Пальком О ОСОБА_5 . неодноразово подавались до слідчого заяви та клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій ( кримінальне провадження № 0000014: т.2: а.с. 4-5, 179, 216, 269, 273, 277, 283, т.3 а.с. 2, 3, 8, 11, 25, 28, 31, 35-36, 38-39, 45-46, 50-51, 67-68, 72-73, 77-78, 104, 110, 119-125, 171, 175, 179, 183, 187, 191-192, 243).

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 клопотань слідчим приймались рішення (кримінальне провадження № 0000014 т.2 а.с.180, 218, т.3 а.с.33,41, 43, 48, 62, 65, 70, 75, 102, 113, 127, 173, 177, 181, 185, 189, 194 ).

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року скасовано постанову слідчого від 16.03.2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 06.03.2017 року (кримінальне провадження № 0000014, т.3 а.с.225-226).

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано слідчих Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області розглянути подані ОСОБА_1 клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 06.03.2017 року, 13.04.2017 року, 14.08.2017 року, 15.08.2017 року та три клопотання від 23.08.2017 року та прийняти рішення згідно вимог ст. 220 КПК України. При цьому ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарги в частині розгляду клопотань від 14.08.2017 року, 15.08.2017 року та 23.08.2017 року, оскільки вони належним чином розглянуті слідчим (кримінальне провадження № 0000014 т.4 а.с.14-15).

Також, ОСОБА_1 неодноразово звертався із скаргами до слідчих суддів на дії чи бездіяльність слідчого, однак в їх задоволенні судом відмовлено (кримінальне провадження № 0000014 т.1 а.с 40-43, т.3 а.с. 85-86, 131, 133, 205).

Крім цього, під час досудового розслідування слідчим приймались рішення про закриття кримінального провадження, які також скасовано ухвалами слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області.

На даний час по справі продовжується досудове розслідування по даному провадженню.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, а посилання позивача на звернення до суду з скаргами є процесуальною дією учасника кримінального провадження в межах наданих повноважень, що не передбачає визнання дій або бездіяльності слідчого незаконними та винними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ВС від 22 травня 2019 року по справі № 686/20012/18 з подібними фактами і спірними правовідносинами суд касаційної інстанції зробив такі висновки.

«Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області щодо неповідомлення ОСОБА_1 про результати поданих ним клопотань.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовими рішенням, які набрали законної сили, встановлено бездіяльність слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди та правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази, і надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.».

У справі, що розглядається позивач обґрунтовує заявлені вимоги бездіяльністю слідчих, яка встановлена судовими рішеннями і наслідком чого є невиправдане затягування і не розслідування кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року (справа № 532/546/17, провадження № 1- кс/532/116/2017 за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Богуна М.В. від 16.03.2017 року, а.с.22-24) встановлено, що «слідчим неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання щодо опитування із застосуванням поліграфу з підстав того, що це не є доказом у кримінальному процесі, а мають лише рекомендаційний характер, а також даються лише за письмовою згодою особи, оскільки слідчим не відібрано у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і Кувашкіної ОСОБА_8 відповідних заяв про згоду або незгоду даних осіб на проведення з ними вищезазначених дій.

Також безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання щодо допиту свідків ОСОБА_9 , та інш. з підстав не зазначення ОСОБА_1 по яким саме питанням необхідно допитати вказаних осіб, а також з тим, що факт злочину мав місце в 2004 році і вказані особи не пам`ятають вказаних подій, оскільки ОСОБА_1 в даному клопотанні прохав допитати зазначених осіб по суті кримінального провадження. Крім того, пам`ять у кожної людини є індивідуальною і тому слідчому необхідно допитати вказаних осіб.

Крім того, слідчим не вирішено клопотання ОСОБА_1 в частині допиту свідка ОСОБА_10 та ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами кримінального провадження № 0000014, а також проведення допиту ОСОБА_1 в якості потерпілого за обов`язкової участі захисника.»

З наведених підстав постанова старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Богуна М.В. від 16.03.2017 року скасована.

Ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року (справа № 532/1883/17, провадження № 1-кс/532/459/2017 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Богуна М.В. у кримінальному провадженні №0000014, а.с.15-17) встановлено, що «по заявлених ОСОБА_1 клопотаннях від 06.03.2017 року, 13.04.2017 року, 14.08.2017 року, 15.08.2017 року та три клопотання від 23.08.2017 року постанови слідчим не виносились».

З наведених підстав судом була скасована постанова старшого слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Богун М.В. від 16.03.2017 року та зобов`язано слідчих Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області розглянути подані ОСОБА_1 клопотання.

Проаналізувавши зміст зазначених судових рішень, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність незаконних дій слідчих Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, які виявилися у винесенні незаконних процесуальних рішень, не вчиненні процесуальних дій у межах розслідування кримінального провадження, тощо. Наслідком таких дій та бездіяльності стало невиправдано тривале розслідування кримінального провадження, ініційованого за заявою позивача.

Очевидним є те, що ефективне розслідування у розумні строки цього кримінального провадження має особливе значення для позивача, оскільки на переконання позивача йдеться про незаконні дії осіб в іншому кримінальному провадженні, що призвело до винесення незаконного вирку відносно нього.

Тривале (понад сімдесят один місяць) розслідування кримінального провадження, неодноразові необґрунтовані рішення слідчих, та не розгляд його клопотань поза розумним сумнівом негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди.

З огляду на встановлене слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди незаконними діями та бездіяльністю Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач послався на норми ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», проте норми цього Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Керуючись приписами ст.23, ст.1174 ЦК України, враховуючи тривалість і характер порушень прав позивача, а також те, що допущені порушення органів досудового розслідування регулярно виправлялися судовими рішеннями, апеляційний суд визнає, що критеріям розумності і справедливості буде відповідати сума у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю слідчими Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Судові витрати віднести за рахунок Держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов