Провадження № 22-ц/4808/544/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., постановлену 25 лютого 2020 року в м. Івано-Франківську, в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Нагорного Вадима Васильовича,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Нагорного В.В. щодо здійснення 11 вересня 2019 року розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 25173234 та зобов`язати головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Нагорного В.В. усунути допущені порушення шляхом повторного проведення розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 18 листопада 2008 року у справі № 2-4301/2008, враховуючи заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , підтверджену листами Міністерства юстиції України від 15 вересня 2010 року та 29 квітня 2014 року.

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Полонському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області знаходиться виконавчий лист №2-4301/2008, виданий Івано-Франківським міським судом 22 грудня 2008 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На її звернення головним державним виконавцем Нагорним В.В. зроблено розрахунок заборгованості по аліментах від 11 вересня 2019 року №15606 у виконавчому проваджені №25173234. Заборгованість у розрахунку за аліментами нарахована у розмірі 1/3 частини від середньої заробітної плати працівника для Полонського району згідно даних Державної служби статистики України в порядку статті 195 Сімейного кодексу України. Однак, при проведенні розрахунку не враховано, що за період з 14 грудня 2007 року по 13 серпня 2010 року заборгованість по аліментах становила 34 267,67 євро, що підтверджено листами Міністерства юстиції України від 15 вересня 2010 року та 29 квітня 2014 року. Крім того, розрахунок суперечить і листу Полонського районного відділу державної виконавчої служби від 29 березня 2017 року, згідно якого ОСОБА_1 не сплачував аліменти з 16 березня 2011 року по 29 березня 2017 року. Також у розрахунку зазначено як сплачені аліменти, які нею не отримувались (зокрема за 2011, 2015-2017 роки).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Нагорного В.В. щодо здійснення 11 вересня 2019 року розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 25173234. Також зобов`язано головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Нагорного В.В. провести повторний розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 18 листопада 2008 року у справі № 2-4301/2008, врахувавши заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , підтверджену листами Міністерства юстиції України від 15 вересня 2010 року та 29 квітня 2014 року.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що розрахунок заборгованості, який проведений головним державним виконавцем Полонського РВДВС Нагорним В.В. 11 вересня 2019 року суперечить листу Полонського районного відділу державної виконавчої служби від 29 березня 2017 року, в якому зазначено про несплату ОСОБА_1 аліментів за період з 16 березня 2011 року по 29 березня 2017 року. Крім того, при здійсненні цього розрахунку заборгованості державним виконавцем не враховано заробітну плату боржника у період з 14 грудня 2007 року по 13 серпня 2010 року, яка підтверджена листами Міністерства юстиції України.

В апеляційній скарзі Полонський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів головним державним виконавцем розраховано згідно положень статті 195 Сімейного кодексу України виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. При цьому ним враховано сплачені боржником аліменти через електронні перекази Western Union. Квитанції про сплату аліментів були надані ОСОБА_1 після видачі довідки від 29 березня 2017 року. Відповідно вони не були враховані при видачі Полонським районним відділом державної виконавчої служби цієї довідки.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що згідно із рішенням Ірландського суду міста Келлс від 11 березня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі по 150 євро на утримання кожної дитини. Відповідно до рішення районного суду східного регіону графства МІТ від 15 грудня 2011 року рішення суду України не має юридичної сили в країні Ірландії та суму аліментів змінено на суму 350 євро на двох дітей.

Не враховано місцевим судом і положень статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення розміру заборговааності по сплаті аліментів державним виконавцем, а не Міністерством юстиції України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Челій-Пушкар О.І. доводів апеляційної скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Боржник ОСОБА_1 та представник Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. При цьому відділ державної виконавчої служби подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Відповідно до положень частини другої статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 листопада 2008 року частково задоволено позов ОСОБА_1 Стягнуто на її користь з ОСОБА_1 одну третю частини аліментних платежів зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнення аліментів вирішено розпочати з 14 грудня 2007 року і проводити до досягнення дітьми повноліття (а.с. 96 т.1).

На підставі цього рішенням Івано-Франківським міським судом 22 грудня 2008 року видано виконавчий лист №2-4301/2008, який у березні 2011 року пред`явлено до примусового виконання до державної виконавчої служби Полонського районного управління юстиції (а.с.115 т.1).

11 вересня 2019 року головним державним виконавцем Полонського районного відділу державної виконавчої служби Нагорним В.В. складено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого станом на 31 травня 2018 року заборгованість відсутня, переплата аліментів становить 45 405,05 грн. При цьому заборгованість розраховувалася виходячи з розміру 1/3 частини від середньої заробітної плати працівника для Полонського району згідно даних Державної служби статистики України (а.с. 5-10 т. 2).

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості по аліментах (її відсутністю).

За положеннями статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), здійснюється виконавцем у порядку, встановленому СК України.

За змістом частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, визначеному законом.

У статті 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами визначений законом, у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом встановлюється процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що такий спір не може розглядатися в порядку оскарження дій державного виконавця, оскільки стосується майнових прав стягувача, боржника та безпосередньо дитини. А тому підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: від 06 червня 2018 року у справі № 756/13754/14-ц (провадження № 61-8097св18), від 30 серпня 2018 року у справі № 2-191/2005 (провадження № 61-18348св18), від 19 березня 2020 року у справі № 321/498/19 (провадження № 61-11647св19).

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав неможливості її розгляду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного розгляду справи у задоволенні скарги відмовлено, з ОСОБА_1 на користь Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) необхідно стягнути 2 102,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Нагорного Вадима Васильовича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 2 102,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2020 року