28.05.2020 ЄУН 389/704/20
Провадження 2-з/389/12/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року місто Знам`янка

Кіровоградської області

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Український Віталій Валентинович, за участю секретаря судового засідання Гой І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди транспортних засобів, інших витрат, неустойки та пені, витрат за прострочення виконання рішень.

Свої вимоги мотивував тим, ЩО в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди транспортних засобів, інших витрат, неустойки та пені, витрат за прострочення виконання рішень. Предметом спору по даній справ є стягнення заборгованості, яку відповідач має сплатити за договором оренди транспортних засобів від 30.11.2012, який посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 911. Відповідач має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що є всі підстави вважати, що вказану квартиру може бути відчужено на користь третіх осіб та що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також вказав, що відповідачем не виконано два рішення суду на користь позивача, що може свідчити також про невиконання рішення суду за даною цивільною справою.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, матеріали справи та доданих до неї документів, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення ускладнення або неможливості виконання рішення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо стягнення заборгованості, яку відповідач має сплатити за договором оренди транспортних засобів від 30.11.2012, який посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області Кенц-Березюк І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 911, а не з приводу квартири, в якій зареєстроване місце проживання відповідача.

Позивачем ніяким чином не вмотивовано, яким чином ймовірне рішення суду про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди транспортних засобів впливатиме на права та обов`язки відповідача щодо квартири, місце реєстрації проживання в якій він має.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Окрім цього позивачем, в порушення ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відсутні відомості щодо належності ОСОБА_2 на праві власності квартири за адресою АДРЕСА_1 . Сам факт реєстрації місця проживання в житловому приміщенні не надає особі права розпоряджатися таким майном.

Зважаючи на те, що квартира, на яку просить накласти арешт позивач в рахунок забезпечення свого позову не є предметом спору, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору та може порушити права та законні інтереси третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди транспортних засобів, інших витрат, неустойки та пені, витрат за прострочення виконання рішень, шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області В.В.Український