Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 761/19514/14

провадження № 61-46697св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач)

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Компанія «МОРГАН КІН Лімітед»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у складі судді Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року Компанія «МОРГАН КІН Лімітед» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позов Компанії «МОРГАН КІН Лімітед» мотивований тим, що на підставі виконання попередньої домовленості між Компанією «МОРГАН КІН Лімітед» та ОСОБА_3 щодо укладення між ними договору позики, позивач 12 жовтня 2016 року здійснив переказ грошових коштів з власного клієнтського рахунку в банку HSBC на рахунок відповідача, відкритого у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» 35 000,00 фунтів стерлінгів.

Після переказу грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 , відповідач почала уникати спілкування з уповноваженими представниками позивача, на телефонні дзвінки не відповідала, укладати договір позики як того вимагає Цивільний кодекс України, відмовилась.

Позивач звертав увагу, що жодних письмових договорів між сторонами щодо спірних грошових сум укладено не було, окрім того, сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики, які визначені законодавством обов`язковими для укладення таких договорів.

Отже, грошові кошти у розмірі 35 000,00 фунтів стерлінгів були передані ОСОБА_1 за неукладеним договором, тобто без будь-якої правової підстави, а відтак підлягають поверненню.

Позивач зазначав, що 03 травня 2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення грошових коштів у сумі 35 000,00 фунтів стерлінгів. Вказана вимога було отримана ОСОБА_1 10 травня 2017 року, про що свідчить копія зворотнього повідомлення про вручення.

З урахуванням наведеного, Компанія «МОРГАН КІН Лімітед» просила стягнути з ОСОБА_4 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 35 000, 00 фунтів стерлінгів на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року у складі судді Дубас Т. В. позов Компанії «МОРГАН КІН Лімітед» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Компанії «МОРГАН КІН Лімітед» безпідставно отримані кошти у розмірі 35 000,00 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2018 року еквівалентно 1 213 943,71 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року визнано неподаною і повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не виконано вимоги ухвали Апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме заявником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та зобов`язати апеляційний суд прийняти апеляційну скаргу до провадження та розглянути справу по суті.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу не перевірив наявності її заяви та квитанції про сплату судового збору у справі. Констатовано тільки те, що нею ухвалу про усунення недоліків отримано 13 вересня 2018 року. Також при прийнятті оскаржуваної ухвали апеляційним судом не враховано, що заяву з доказами про сплату нею судового збору в розмірі 14 999,00 грн та 7 676,88 грн було отримано апеляційним судом 21 вересня 2018 року, про що свідчить відмітка суду (вх. № 13813/18).

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року залишено без руху з підстав того, що судовий збір сплачений заявником не у повному обсязі. Одночасно заявника повідомлено про необхідність протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали сплатити судовий збір у встановленому розмірі та за вказаними у цій ухвалі реквізитами.

Копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 отримала 13 вересня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду, заявником 21 вересня 2018 року до канцелярії апеляційного суду було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та додано оригінали квитанцій про сплату судового збору в розмірі 14 999,00 грн та 7 676,88 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України, статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно зі статтею 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали від 27 серпня 2018 року заявник отримала 13 вересня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Ураховуючи положення вищезазначеної норми закону та факт отримання ОСОБА_1 ухвали Апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2018 року - 13 вересня 2018 року, першим днем перебігу строку для усунення недоліків апеляційної скарги було 14 вересня 2018 року, а останнім днем цього строку було 23 вересня 2018 року, яке припало на неділю. 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 здала до канцелярії Апеляційного суду Київської області заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 13813/18) з оригіналом квитанцій про сплату судового збору в розмірі 14 999,00 грн (від 21 вересня 2018 року № 0.0..1) та в розмірі 7 676, 88 грн (від 21 вересня 2018 року № 0.0..1), тобто до закінчення строку встановленого в ухвалі суду.

Згідно з положеннями статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у статті 17 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд, зауваживши, що заявник отримала копію ухвали суду від 27 серпня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху 13 вересня 2018 року, належним чином не переконався у тому, чи виконала заявник ОСОБА_1 вимоги ухвали апеляційного суду від 27 серпня 2018 року, а саме, сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги в межах строку, визначеного ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про невиконання заявником вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху є помилковим, і, як наслідок, постановлення ухвали апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення саме з цих підстав, є неправильним.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для нового розгляду справи.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи розгляд до відповідного суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді: В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов