П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Київ

Справа №752/18930/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача адвоката Баховського Михайла Михайловича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого у складі судді Плахотнюк К.Г. 28 січня 2020 року, повний текст рішення складено 09 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

Справа №752/18930/19
№ апеляційного провадження:22-ц/824/5976/2020
Головуючий у суді першої інстанції:Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 ..

В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час звернення до суду з позовом діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Досягти згоди з відповідачем про добровільну сплату ним аліментів не виявилося можливим, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку на кожну дитину з моменту звернення до суду з позовом.

Також вказала суду, що відповідач є працездатним, не є інвалідом, не є особою пенсійного віку, нікому аліменти не сплачує і може надавати матеріальну допомогу дітям.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задоволено.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - місто Прилуки Чернігівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого в установленому законом порядку за адресою - АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , (місце проживання - АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , 21 грудня 2005 року народження та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття або ж зміни матеріального стану сторін.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - місто Прилуки Чернігівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача адвокатом Баховським М.М. подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-6).

Діти сторін у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю за адресою - АДРЕСА_1 та знаходяться на її ж утриманні.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Сторони не дійшли згоди щодо участі батька в матеріальному утриманні дитини.

За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття або ж зміни матеріального стану сторін, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи. Такий розмір аліментів є цілком розумним і справедливим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна