Справа № 199/922/20
Провадження № 2/202/1215/2020
21 травня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
головуючої судді Бєсєди Г.В.
за участю секретаря Голобородько О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -
Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» звернувся до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
В обґрунтування позовної заяви зазначають, що 22.03.2019 року по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 323», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «KIA Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Майнові інтереси потерпілого ОСОБА_2 були застраховані у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна». 03.04.2019 року ОСОБА_2 було подано заяву на виплату страхового відшкодування. 25.04.2019 року вони здійснили страхове відшкодування у сумі 15 900 грн. Винним в даній ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 . Просять стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.
Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, про розгляд справи в заочному порядку не заперечували.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 18.09.2018 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Розумне КАСКО Плюс» № НОМЕР_3 , відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «KIA Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».
22.03.2019 року по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 323», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «KIA Sorento», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 15 900 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2638 від 25.04.2019 року.
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2019 року визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 2638 від 25.04.2019 року приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплачено на рахунок ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 15 900 грн.
Отже, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд, -
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 284, 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: Г.В. Бєсєда