КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/117/18 Головуючий у 1 інстанції: П'ятничук І.В.
провадження № 22-ц/824/8716/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
У Х В А Л А

25 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Олійника В.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києв від 27 березня 2020 року про залишення заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києв від 27 березня 2020 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а саме: до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору з підстав, передбачених п.3 ст. 136 ЦПК України, яка передбачає, зокрема звільнення від сплати судового збору враховуючи майновий стан сторони.

В обґрунтування заявленого клопотання, позивач зазначає, що на підставі судового рішення у даній справі арештовані всі його рахунки, що у зв`язку із карантином він втратив роботу, немає доходу і вимушений утримувати сім`ю в кредит та в борг. Вказує, що на його утриманні знаходить батько з мізерно пенсією, а мати його дітей не працює та не надає фінансової допомоги дітям.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує порядок і підстави сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, то клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає до задоволення.

Таким чином відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ст. 136 ЦПК України, тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києв від 27 березня 2020 року про залишення заяви без розгляду слід відмовити.

Отже, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки не оплачена судовим збором.

Відповідно до п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року дану апеляційну скаргу необхідно оплатити судовим збором у розмірі 420 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором за такими реквізитами: рахунок отримувача: 0024, отримувач коштів: УК у Солом.р-ні/Соломян. р-н, код класифікації доходів бюджету: 22030101, код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812‚ банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Документи, що підтверджують сплату судових витрат подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Крім того, апеляційна скарга, як форма звернення до суду, повинна відповідати встановленим законом вимогам. Дотримання вимог до форми апеляційної скарги повинно забезпечувати повне ознайомлення із її змістом, переліком учасників справи, установлення питань, які потребуватимуть вирішення в ході розгляду справи та ухвалення судового рішення у справі. Копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали надсилаються особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

В рішенні Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008 (справа про мову судочинства) зазначено:

5.1. Конституція України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова (частина перша статті 10). Статус української мови як державної є складовою конституційного ладу держави нарівні з її територією, столицею, державними символами.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 3 мотивувальної частини Рішенні від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 (справа про застосування української мови) під державною (офіційною) мовою розуміється мова, якій державою надано правовий статус обов`язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. До такої сфери належить діяльність органів судової влади.

Відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України.

Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

5.2. Відповідно до частини п`ятої статті 10 та пункту 4 частини першої статті 92 Конституції України порядок застосування мов визначається виключно законами України.

Офіційне застосування державної мови в адміністративному і цивільному судочинстві врегульовано Законом України "Про судоустрій України" (частина перша статті 10), а також оспорюваними статтями Кодексів. Державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Кодекси гарантують громадянам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, право користуватися в судовому процесі їх рідною мовою або мовою, якою вони володіють (частина друга статті 15 КАС України, частина друга статті 7 ЦПК України).

Отже, законодавче регулювання мови судочинства та зазначеного права громадян є необхідною умовою належного застосування мов у адміністративному і цивільному судочинстві.

Отже, документи, які подаються суду та стосуються розгляду справи, мають бути викладені мовою судочинства, тобто українською. Особам, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою України, забезпечено право користуватися рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Скаржник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог закону.

Такої ж позиції у застосування норм права притримується Верховний Суд (ухвала від 21 січня 2019 року у справі №761/42431/17).

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому її слід залишити без руху для усунення вказаних недоліків, а саме: надати документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати апеляційну скаргу (та її копії відповідно до кількості учасників справи), викладену українською мовою.

Оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, а клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, то вона не може бути призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції і підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києв від 27 березня 2020 року про залишення заяви без розгляду залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, в іншому випадку скарга вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник