Провадження № 22-ц/4808/660/20
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бабій О.М., ухвалене 30 січня 2020 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 14 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивувала тим, що керуючи 05 липня 2019 року автомобілем марки «Fiat Punto» д.н.з НОМЕР_1 , відповідач порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням. Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до звіту №188 від 11 липня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, вартість матеріального збитку складає 26 388,01 грн. Однак в добровільному порядку матеріальну шкоду ним не відшкодовано. Крім того, протиправними діями відповідача внаслідок неможливості користування автомобілем їй також спричинена моральна шкода. Це викликало значні незручності у забезпеченні життєвих потреб її сім`ї, негативно вплинуло на її фізичний та психологічний стан. За наведених обставин просила стягнути з ОСОБА_3 26 388,01 грн матеріальної та 5 000,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПРАТ СК «Галицька».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника наземного транспортного засобу застрахована у ПРАТ СК «Галицька» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування АМ/3506097 від 20 серпня 2018 року з лімітом відповідальності 100 000, 00 грн. А отже вимога щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі повинна пред`являтись саме до страховика. Натомість таку вимогу позивач заявила виключно до винуватця ДТП, правом на зміну предмету позову під час розгляду справи не скористалась.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що після скоєння ДТП відповідач добровільно надав інформацію про страхову компанію, вчинив всі необхідні дії для забезпечення потерпілій можливості відшкодування матеріальних збитків за рахунок страховика, визнав вину та не ухилявся від адміністративної відповідальності. Натомість позивач не визначила період, під час якого була позбавлена можливості використовувати автомобіль, що унеможливлює оцінити тривалість її моральних страждань.

Не погодившись із рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення у цій частині та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт покликається на те, що моральна шкода спричинена ОСОБА_3 внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП. Оскільки ні останнім, ні його страховиком матеріальні збитки їй не відшкодовані, вона позбавлена була можливості відремонтувати транспортний засіб. Про цю обставину її представник давав пояснення у суді першої інстанції. Більше того в ДТП пошкоджена ліва фара, внаслідок чого використання автомобіля згідно ПДР забороняється. Вказувала, що на її утриманні перебуває четверо малолітніх дітей та хворий брат, який потребує догляду. Тому позбавлення її можливості використовувати ТЗ порушує її життєві стосунки, спричиняє значні незручності у забезпеченні життєвих потреб сім`ї тощо.

Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористались.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди. В іншій частині рішення не оскаржено, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскарженій частині не відповідає цим вимогам закону з огляду на таке.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 05 липня 2019 року о 07.50 годв м. Івано-Франківську по вул. Сахарова відбулась дорожньо-траспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Punto», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3

Постановою Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2019 року останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн (а.с. 6-7).

Внаслідок цієї пригоди автомобіль «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Вказаним транспортом ОСОБА_1 керувала на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05 серпня 2018 року, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив її на здійснення дій, в тому числі експлуатацію належного йому транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , власника наземного транспортного засобу - автомобіля Fiat Punto», д.н.з НОМЕР_1 , застрахована в ПРАТ СК «Галицька» згідно страхового полісу №АМ/3506097 від 20.08.2018 року (а.с. 65-66).

Як підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №188 від 11 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 становить 26 388,01 грн (а.с. 8-39).

Даних, що на час розгляду справи вказані збитки відшкодовані чи автомобіль відремонтовано матеріали справи не містять.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач посилалась на завдані їй душевні страждання внаслідок пошкодження автомобіля та через неможливість тривалий час використовувати його.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, моральна шкода є категорією об`єктивною, тому, встановлюючи факт наявності такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які зумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), а й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення усталеного для даної особи способу життя, життєдіяльності.

Згідно частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди суд апеляційної інстанції вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

Натомість колегія суддів погоджується з аргументами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який вона використовувала для потреб своєї сім`ї, був пошкоджений, а тому їй спричинено моральну шкоду. З врахуванням доведеності вини відповідача у пошкодженні в результаті ДТП 05 липня 2019 року ввіреного позивачу автомобіля, внаслідок чого остання тривалий час не мала змоги користуватися ним, їй було завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях та порушенні нормальних (звичних) умов життя.

Так, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Крім того з 01 серпня 2019 по 31 січня 2020 року вона здійснювала догляд за братом ОСОБА_4 , інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу (а.с. 41-42).

Внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_3 вона була вимушена витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків порушеного права і обмежена у можливості користуватися автомобілем, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його звичного способу, що в свою чергу призвело до зайвих хвилювань.

Той факт, що автомобіль не відремонтовано підтверджується поясненнями представника позивача ОСОБА_5 в засіданні місцевого суду 30 січня 2020 року ( а.с.148-149).

Висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з тих підстав, що ОСОБА_3 визнав свою вину та повідомив страховика про вчинення ДТП, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказані дії не спростовують його вину в заподіянні шкоди.

Виходячи із засад розумності та виваженості, зважаючи на тривалість моральних страждань, колегія приходить висновку, що з урахуванням обставин справи, які мають істотне значення, та принципу справедливості позов в цій частині підлягає до часткового задоволення з визначенням розміру моральної шкоди в 2 000, 00 грн.

З огляду на конкретні обставини справи, на думку колегії суддів цей розмір не може вважатися завищеним чи надмірним.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Згідно підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на висновок щодо суті апеляційної скарги судові витрати, понесені сторонами, підлягають розподілу за результатами розгляду спору відповідно до задоволених вимог. Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року апелянта звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути 1 152,60 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с. Горохолино, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн та 768,00 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: Івано-Франківська область, Богородчанський район, с. Горохолино, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України 1 152,60 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2020 року.