Справа № 346/985/20
Провадження № 2/346/946/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Нефьодова Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Воронська сільська рада Коломийського району про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку та господарських будівель, належало до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 , та членами якого станом на 01.07.1990 року були: син- ОСОБА_2 , онука- ОСОБА_3 . 14.10.1987 року, виконкомом Коломийської районної ради видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ), колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .. Відповідно до свідоцтва про смерть від 23.07.2008 року, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно, якого заповіла все своє майно ОСОБА_2 . У січні 2020 року, ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріусу Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 . Державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначив, що частку померлої голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено. Станом на 01.07.1990 року та 15.004.1991 року у спадковому будинку відповідно до довідки Воронської сільської ради № 88 від 14.02.2020 року проживали, та відповідно зберегли частку у майні колгоспного двору: голова колгоспного двору - ОСОБА_4 ; син - ОСОБА_2 , онука - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, вступив в фактичне управління спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавицею. Інші члени колгоспного двору на домоволодіння в АДРЕСА_3 не претендують. Просить визнати за ним право власності на - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала.

Представника відповідача в судове засідання подали письмове клопотання про слухання справи без участі представника селищної ради, не заперечують проти прийняття рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідачів, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_4 , належав на праві особистої власності колгоспного двору ОСОБА_4 , 1926 р.н., згідно копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок. Згідно рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів №220 від 14.10.1987 року записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 429 від 03.03.1988 року(а.с. 9).

Згідно довідки Воронської сільської ради № 88 від 14.02.2020 року станом на 01 липня 1990 року господарство відносилося до колгоспного двору (а.с. 20).

Станом на 01.07.1990 року у спадковому будинку по АДРЕСА_3 були зареєстровані: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - онука, згідно до довідки Воронської сільської ради № 88 від 14.02.2020 року (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8), заповіт від імені померлої посвідчений виконкомом Воронської сільської ради за № 12 від 24.12.1999 року не змінювався і не скасовувався, згідно до довідки Воронської сільської ради № 88 від 14.02.2020 року (а.с. 20).

Згідно заповіту посвідченого виконкомом Воронської сільської ради за № 12 від 24.12.1999 року все своє майно померла ОСОБА_4 , заповіла ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки Воронської сільської ради від 19.03.2018 року № 164 , яка видана гр.. ОСОБА_2 , 1957 р.н., про те, що ОСОБА_4 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_3 із 1978р. по день смерті(а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Спадкоємцем є позивач ОСОБА_2 .

За таких обставин суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16, 328, 346, 347, 392, 1217, 1234, 1268 ЦК України та, керуючись ст.ст. 197-200, 206 ч.1, 239, 247 ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 право власності на житловий будинок,позначений в технічному паспорті під літерою А, загальною площею 57,5 кв.м. житловою - 46,7 кв.м та господарські будівлі і споруди : літня кухня позначену літерою Б, стодола позначену літерою В, сарай позначений літерою Г, сарай позначений літерою Д, погріб позначений літерою К, криниця позначену №1, огорожу № 2-5, що знаходяться за адресоюАДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.