Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/437/19
Провадження № 2/670/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Потапова О.О.

за участю секретаря Кушнір О.В.,

прокурора Козел Н.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 .Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Лани Віньковеччини» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, у якому прокурор просить:

- визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 №22-19592-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :06:004:0009), що знаходиться за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 31088311 від 05.04.2019 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 :06:004:0015;

- витребувати в ОСОБА_3 на користь держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 :06:004:0009, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 12.09.2017 № 22-19592-СГ у власність ОСОБА_2 ;

- скасувати у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0015 записи про державну реєстрацію цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

- поновити у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0009;

- стягнути солідарно з Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь прокуратури Хмельницької області 10565,50 грн. судового збору, сплаченого за пред`явлення цього позову.

В обґрунтування позову зазначено, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 № 22-19592-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :06:004:0009), що розташована за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та передано її у власність останній для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Олешинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвською М.В. 19.09.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.12.2017 року ОСОБА_2 вказану земельну ділянку продала ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області шляхом об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :06:004:0003; :06:004:0004; :06:004:0005; :06:004:0006; :06:004:0007; :06:004:0008; :06:004:0009, :06:004:0010, :06:004:0011, :06:004:0012, :06:004:0013, :06:004:0014 утворено земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 :06:004:0015, площею 24 га, яке здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 25.04.2018 року, розробленої ПП «ПоділляінвентарБюро» за заявою ОСОБА_4 та 05.04.2018 року державним реєстратором Волоськівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області зареєстровано право власності на землю.

Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року № 22-19592-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка витребуванню у ОСОБА_4 на користь держави з наступних підстав недотримання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 116 ЗК України та ч. 1 ст.121 цього ж кодексу. Остання правова норма зазначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.05.2017 року № 22-8446-СГ отримала у приватну власність (право зареєстровано 17.05.2017 року) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:013:0006) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Райковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Тобто, на час отримання спірної земельної ділянки вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що суперечить вимогам ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України.

При цьому, ОСОБА_6 придбав вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати.

Посилаючись на вимоги Земельного кодексу України, ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, Порядку ведення Державного земельного кадастру, позивач просить вимоги задовольнити.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Просила позов задовольнити. Повідомила, що земельну ділянку орендує ТОВ «Лани Віньковеччини». Наголосила, що із прийняттям в січні 2020 року змін до ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Тому при ухвалення рішення слід врахувати ту обставину, що спірну земельну ділянку орендує вказане товариство з 2019 року.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надав відзив, яким зазначив, що ОСОБА_2 зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявами, в яких повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не скористалася. На підставі зареєстрованих заяв ОСОБА_2 були прийняті накази Головного управління «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою», а згодом і «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність».

Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. ОСОБА_2 ввела в оману Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом шахрайства, тому підстав стягувати з відповідача судового збору немає. Наголошував на тому, що Головне управління не має права скасовувати свої рішення (накази) без згоди суб`єктів, яким були видані такі накази та те, що накази ГУ Держгеокадасту як рішення органів виконавчої влади про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття.

Можливе скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку за наявності підстав визначених ст. 140 Земельного кодексу України, зокрема за рішенням суду. Проте скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за рішенням суду в законодавстві не передбачено, тому такий спосіб захисту не може бути задоволений.

Просив відмовити у задоволені позову та не стягувати судовий збір, а покласти усі судові витрати на ОСОБА_2 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, були належно повідомлені про день, час та місце судового засідання. Відзиву на позов не надали. Справа розглянута без їх участі.

Представник відповідача ТОВ «Лани Віньковеччини», що залучений ухвалою суду від 29.04.2020 року, у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Відзив на позов не надав. Справа розглянута без представника ТОВ «Лани Віньковеччини».

Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши доводи та заперечення, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року № 22-25108-СГ надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки розміром 2,0000 га кадастровий номер :06:004 за межами населених пунктів Майдан Олександрівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, а наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року № 22-19592-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку кадастровий номер :06:004:0009 їй у власність.

Так, ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.05.2017 № 22-8446-СГ отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:013:0006) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Райковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Обидві вищезазначені земельні ділянки зареєстровані у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 150724137 від 21.12.2018 року.

Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ст. 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Ч. 2 п. б вказаної статті зазначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Отже, на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року № 22-19592-СГ про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки кадастровий номер :06:004:0009 розміром 2 га вона уже реалізувала своє право, визначене ст. 121 ЗК України на отримання в межах норми 2,0 гектарів землі для ведення особистого селянського господарства і вказаний факт сторонами не оспорено.

Однак, приймаючи оспорюваний наказ, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області факт реалізації ОСОБА_2 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність, є незаконним.

Статтею152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Визнання незаконним рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу відповідачу ОСОБА_2 у власність державної землі припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у державну власність.

За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-19592-СГ від 12.09.2017 року підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимоги про витребування земельної ділянки у ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Як вбачається з інформації про права власності (інформаційні довідки № 108057228 від 18.12.2017 року) ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2017 року в місті Хмельницькому продала зазначену земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0009 ОСОБА_3 .

Згідно технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, виготовленої Земельно-аграрним центром «Карат» на замовлення ОСОБА_3 шляхом об`єднання земельних ділянок з іншими кадастровими номерами із ділянкою кадастровий номер :06:004:0009 площею 2,0000 га, утворено земельну ділянку площею 24,0000 га з кадастровим номером :06:004:0015, що розташована за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Відкрито поземельну книгу на земельну ділянку площею 24,0000 га з кадастровим номером :06:004:0015, до якої внесено запис про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, власник ОСОБА_3 , за ним зареєстровано його право власності на цю земельну ділянку.

Отже судом встановлено, що останній придбав земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :06:004:0009 ) у ОСОБА_2 , яка не мала права її отримувати і відчужувати.

Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.

Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За положеннями ч.1 ст. 387 ЦК України, яка кореспондується з нормами ст. 152 ЗК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із п. 3 ч.1 ст. 388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

При цьому, статтею 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.

У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, що є належним способом захисту.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 363/2936/15-ц, від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15, від 09 липня 2018 року у справі № 910/3513/17.

При цьому, для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції у вказаній справі, суд констатує, що таке втручання у майно ОСОБА_3 є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим.

Враховуючи, що ОСОБА_3 незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :06:004:0009, вказана земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника, в тому числі внаслідок недобросовісного виконання посадовими особами Управління Держгеокадастру власних повноважень, ОСОБА_2 не мала права відчужувати вказану земельну ділянку, про що набувач ОСОБА_3 не знав та не міг знати, а тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у нього у державну власність.

Судом встановлено, що внаслідок включення спірної земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :06:004:0009 до об`єднаної земельної ділянки площею 24,000 га з кадастровим номером :06:004:0015, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0009 у Державному земельному кадастрі та внесено відповідні записи про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки, площею 24,000 га з кадастровим номером :06:004:0015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 1 ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. ч. 9, 13 ст.79-1 названого Кодексу земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Земельні ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до положень ч.8 ст.10, ч.19 ст.16, ст.21 Закону України «Про державний земельний кадастр» з моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.

Положеннями ч.1 ст.24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Підстави для скасування державної реєстрації визначені в ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», зокрема у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року .

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч. ч. 2, 4 ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до п. 60 Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Положеннями п. 61 Порядку передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Враховуючи, що внаслідок об`єднання земельних ділянок не відбулося виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, відомості про земельну ділянку та її кадастровий номер постійно зберігаються у Державному земельному кадастрі, незалежно від скасування державної реєстрації, що дає можливість ідентифікувати земельну ділянку та витребувати її від незаконного володільця, належним способом захисту інтересів держави є скасування записів про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Поземельній книзі, поновлення запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0009 у Поземельній книзі.

Суд зазначає, що втручання у права відповідача ОСОБА_3 шляхом скасування записів про державну реєстрацію об`єднаної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Поземельній книзі є виправданим, оскільки державна реєстрація його прав стала можливою внаслідок об`єднання земельних ділянок.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :06:004:0009, що увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0015 підлягає поверненню в державну власність, внаслідок чого розмір та конфігурація належної відповідачці земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0015 зменшиться на 2,0000 га, відповідні зміни необхідно внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого.

Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі даного позову прокуратурою Хмельницької області було сплачено 10565,50 грн. (9 605,00+ 960,50) судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 885 та № 886 від 07 травня 2019 року, а позов прокурора було задоволено у повному обсязі, тому відповідно до ст. 13 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури Хмельницької області слід стягнути по 3521 грн. 83 коп. (10565,50: 3) судового збору з кожного.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, п. 3 р. ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 № 22-19592-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :06:004:0009), що знаходиться за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 31088311 від 05.04.2019 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:004 : 0015, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Витребувати в ОСОБА_3 на користь держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 :06:004:0009, загальною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 12.09.2017 № 22-19592-СГ у власність ОСОБА_2 .

Скасувати у поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :06:004:0015 записи про державну реєстрацію цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Поновити у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0009.

Стягнути на користь прокуратури Хмельницької області (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 витрати по сплаті судового збору з кожного по 3521 грн. 83 коп. (три тисячі п`ятсот двадцять одній) грн. 83 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений ст.354 ЦПК України, продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: Городоцька місцева прокуратура Хмельницької області в інтересах держави, місцезнаходження: м. Городок, вул. Грушевського, 80 Хмельницької області.

Відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, , місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Інститутська 4/1;

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Потапов