Справа № 530/444/20
Номер провадження 2/530/337/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 67, Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю апарату міської ради, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 67, Полтавської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В Зіньківський районний суд Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Зіньківської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю апарату міської ради про визнання права власності.

22.04.2020 року по даній справі було відкрито провадження.

В судове засідання позивач не з`явилася, але написала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, Зіньківської міської радиПолтавської області в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі і просить розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19, постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, доручення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №3/2020 від 13 березня 2020 року, рішення ради суддів України від 17.03.2020 року № 19 встановлено обмеження.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 16.03.2020 року рекомендовано громадянам та іншим учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їх відсутності за наявними в справі матеріалами.

Суд, вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: "кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності".

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України: "Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини", враховуючи місцезнаходження, позов пред`являється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі докозам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 29.12.2002 року ОСОБА_1 отримала в дар квартиру з господарськими спорудами (надалі по тексту - квартира) АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування серії ВАВ № 542795 від 29 грудня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області (а.с. 8).

19 лютого 2003 року рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 54 на підставі погоджень з санітарно-епідеміологічною станцією Зіньківського району, СДПЧ № 27 ГУ МНС України в Полтавській області, відділом містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Зіньківської РДА, ОСОБА_1 надано дозвіл на переведення квартири АДРЕСА_2 з житлового приміщення в нежитлове, перепрофілювавши під перукарню (а.с. 13).

29.12.2004 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВВТ № 640260 від 29 грудня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області (а.с. 9,10).

ОСОБА_1 будучи власником квартири № 3 та квартири АДРЕСА_2 , здійснила їх реконструкцію шляхом об"єднання квартири № 3 та частини квартири № 4 в одну трикімнатну квартиру загальною площею 71,0 м2 .

Згідно з рішенням 35 сесії 4 скликання Зіньківської міської ради від 17 січня 2006 року ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки (кадастровий номер :50:010:0027) площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_7 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 232814. Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 95 (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 362 від 11 листопада 2009 року ОСОБА_1 дозволено переобладнати частину належної їй квартири АДРЕСА_8 під перукарню площею 12,1 м2 (а.с. 19).

22 жовтня 2010 року інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області надала дозвіл № П 162-10 на виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири під перукарню на 2 робочі місця по АДРЕСА_7 та складено акт готовності об`єкта до експлуатації, який юридично не був оформлений в установлений законодавством термін.

14 лютого 2018 року рішенням виконавчого комітету Зіньківської міської ради № 41 квартирі загальною площею 71,0 м2, яка складається з 3-х кімнат житловою площею 40,5 м2, у тому числі: 1-а кімната (2-2) площею 8,2 м2, 2-а кімната (2-3) площею 22,7 м2, 3-а кімната (2-4) площею 9,6 м2, кухні (2-5) площею 12,4 м2, санвузол (2-7) площею 3,9 м2, топочної (2-6) площею 3,5 м2, коридору (2-1) площею 8,1 м2, тамбура (І) площею 2,6 м2; та господарським спорудам: гараж (позначений літерою «Б»), сарай (позначений літерою «б»), 1/2 частина погреба (позначена літерою «В»), 1/2 частина вбиральні (позначена літерою «Д»), 1/2 частина огорожі (позначена № 1- 4), присвоєно нову адресу: квартира АДРЕСА_8 .

Цим же рішенням приміщенню перукарні, яка має площу 12,1 м2 присвоєно адресу: АДРЕСА_10 (а.с. 26).

ОСОБА_1 звернулась за роз`ясненням до відділу державного архітектурно-будівельного контролю апарату Зіньківської міської ради щодо надання роз`яснення щодо порядку реєстрації перукарні в Департаменті ДАБІ у Полтавській області, як об`єкта закінченого будівництва.

Начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю апарату Зіньківської міської ради надано наступне роз`яснення.

Введення в експлуатацію об`єкта можливе лише шляхом подання декларації на підставі рішення суду, в порядку передбаченому пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (зі змінами), за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження об`єкта та за наявності права власності або користування земельною ділянкою на якій розміщено об`єкт та відповідності цільового призначення земельної ділянки функціональному призначенню об`єкта.

Для введення об`єкта в експлуатацію необхідно:

Звернутись до суб`єкта господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат або до фізичної особи-підприємця, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат та замовити виконання робіт з технічного обстеження об`єкта та складання звіту.

Звернутись до уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури Зіньківської райдержадміністрації для отримання довідки про відповідність розміщення об`єкту будівельним нормам.

Подати до місцевого суду позовну заяву про визнання права власності на самочинно збудоване майно.

На підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно подати до виконавчого органу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Зіньківської міської ради декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою згідно Додатка 5 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461. Після цього відповідальним фахівцем-експертом було проведено обстеження технічного стану та експлуатаційної придатності будівельних конструкцій та інженерних мереж за вказаною адресою та виготовлений технічний висновок та встановлено її відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. При реконструкції квартири під нежитлове приміщення витримані всі норми ДБН.

На підставі звіту № 803-98 від 03.04.2020 року складеного приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за результатами проведення технічного обстеження об`єкта: квартира АДРЕСА_8 встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Для обслуговування квартири АДРЕСА_8 , яка знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :50:010:0027), загальною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд виділено земельну ділянку позивачу.

Згідно ч.1 ст.95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, зокрема, мають право самостійно господарювати на землі та споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Згідно ч.4 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до частин 1, 2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній станом на 26.01.2017 року) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Власник (користувач) земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Відповідно до статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про стягнення витрат, пов`язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Суд зазначає, що сукупний аналіз викладеного у Постанові Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» дає підстави дійти до висновку, що положення статті 376 ЦК України поширюється на випадки самочинного будівництва, за наявності попередньо вручених приписів про усунення порушень та при доведеності факту порушення прав позивача, в тому разі, якщо він не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України - право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію то право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України - на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, самочинно реконструйовані квартира АДРЕСА_8 та перукарня (позначена літерою «А-1», за адресою АДРЕСА_10 підлягають прийняттю в експлуатацію лише після визнання на них права власності у судовому порядку.

Відповідно до ст. 316 ЦК України "правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею..."..

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Визнання за позивачем права приватної власності не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, із врахуванням визнання відповідачами позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач судові витрати покладає на себе.

Суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ч. 4 ст. 3, ч.3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.16, ст. 328, 376, 392 Цивільного кодексу України1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268 ЦПК , ЗУ "Про судовий збір" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 67, Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю апарату міської ради, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 67, Полтавської області про визнання права власності - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 право приватної власності на квартиру загальною площею 71,0 м2, яка складається з 3-х кімнат житловою площею 40,5 м2, у тому числі: 1-а кімната (2-2) площею 8,2 м2,2-а кімната (2-3) площею 22,7 м2, 3-а кімната (2-4) площею 9,6 м2, кухні (2-5) площею 12,4 м2, санвузол (2-7) площею 3,9 м2, толочної (2-6) площею 3,5 м2, коридору (2-1) площею 8,1 м2, тамбура (І) площею 2,6 м2; та господарським спорудам: гараж (позначений літерою «Б»), сарай (позначений літерою «б»), 1/2 частина погреба (позначена літерою «В»), 1/2 частина вбиральні (позначена літерою «Д»), 1/2 частина огорожі (позначена № 1-4), що утворилася в результаті реконструкції та об`єднання об`єктів нерухомого майна квартир № 3 та № 4 в квартиру АДРЕСА_8 та знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :50:010:0027), загальною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 право приватної власності на приміщення перукарні площею 12,1 м2 яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 та знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :50:010:0027), загальною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко