РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2020 рокуСправа №451/278/20
Провадження № 2/451/541/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/278/20 за позовом ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 у віці 84 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 15 та підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 0 виданого 09 серпня 2019 року Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Позивача ОСОБА_4 , у віці 78 років, про що 05.10.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 21. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама Позивача ОСОБА_5 , у віці 83 років, про що 20.05.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 10. Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 виданого повторно 03 березня 1977 року, вбачається, що батько Позивача ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області. Батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 . Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 виданого повторно 26 липня 1966 року, вбачається, що Позивач ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області. Батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1979 року, виданого Миколаївською сільською радою, Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 11 серпня 1979 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 14. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловіку ОСОБА_10 , дружині ОСОБА_10 . Згідно довідки № 580 від 12.08.2019 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради, Радехівського району, Львівської області вбачається, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Тобто, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , її син ОСОБА_4 фактично вступив у володіння та управління спадщиною та прийняв її, але не встиг переоформити. Так, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 , як особа яка спільно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. ОСОБА_5 мати Позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , являється Спадкодавцем для Позивача ОСОБА_2 , яка явлається Спадкоємцем що прийняв спадщину, як особа яка спільно проживала із Спадкодавцем - ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини. Після смерті Спадкодавця ОСОБА_3 залишилась спадщина (відкрилась спадщина). ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з Спадкодавцем її мамою - ОСОБА_5 і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1399 га., яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011094. Маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті баби - ОСОБА_3 , Позивач, як особа яка фактично прийняла спадщину спільно проживаючи на час відкриття спадщини із Спадкодавцем своєю мамою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , звернулася до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал держаного акту на землю, серії НОМЕР_4 -ЛВ № 011094 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12261, а сам Держаний акт виданий після смерті Спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Оскільки, відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як Спадкоємця у позасудовому порядку, у Позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 та належали Спадкодавцю після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , які належали його мамі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011094, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12261, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,9215 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,2184 гектарів. Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.чс.4-9).

У підготовче судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити (а.с.33).

Представник відповідача Миколаївської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.32).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 84 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 15 та підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 0, виданого 09 серпня 2019 року Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , у віці 78 років, про що 05.10.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , виданим 5 жовтня 2009 року Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , у віці 83 років, про що 20.05.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 , виданим 20 травня 2014 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.14).

Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03 березня 1977 року, вбачається, що батько Позивача ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області. Батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 (а.с.15).

Згідно Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26 липня 1966 року, вбачається, що Позивач ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Миколаїв, Радехівського району, Львівської області. Батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 11 серпня 1979 року, виданого Миколаївською сільською радою, Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , 11 серпня 1979 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 14. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища, чоловіку ОСОБА_10 , дружині ОСОБА_10 (а.с.17).

З довідки № 580 від 12.08.2019 року, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради, Радехівського району, Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживали і були зареєстровані: невістка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ; син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; онучка ОСОБА_2 , проживала без реєстрації. Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.18).

Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області у справі № 451/1648/18 від 09 грудня 2019 року, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини із спадкодавцем своєю матірю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.19-23).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №011094, виданого 24.01.2001 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12261, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,1399 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.24).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті мами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 та належали Спадкодавцю після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , які належали його мамі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011094, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12261, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,9215 гектарів та земельну ділянку загальною площею 0,2184 гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 28 травня 2020 року.