Справа № 390/1700/19
Провадження №2/390/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Галина Григорівна, про визнання недійсними договорів міни,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г., в якому просив визнати недійсними договори міни земельних ділянок від 13.11.2013 року, які укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , зареєстровані за №1268 і №1264. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_9 та відкрилась спадщина на земельні ділянки кадастровий номер :03:000:0601 площею 6,2549 га. та кадастровий номер :03:000:0602 площею 5,9547 га., які розташовані на території Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом 28.09.2015 року отримав витяги з Державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки з яких стало відомо, що 13.11.2013 року ОСОБА_9 уклав два договори міни, згідно яких передав у власність ОСОБА_3 вказані вище, належні на праві приватної власності, земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_9 належні їй на праві приватної власності, розташовані на території Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, земельні ділянки кадастровий номер :03:000:2498 та :03:000:2498 загальною площею по 0,01 га. Обмін земельних ділянок проведено без грошової доплати. Договори міни укладено з порушенням п.15 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, яким встановлено заборону відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних часток (паїв). Відповідно висновків Верховного Суду України, які викладено у постановах від 05.11.2014 року, 11.02.2015 року та 10.05.2018 року, обмінюватися земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть тільки за схемою «пай на пай». Невідповідність договорів вимогам закону позивач вважає підставою для визнання договорів недійсним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх з підстав зазначених у позовній заяві, а також додала, що оскаржувані договори міни не містять такої істотної умови договору, як ціна, що свідчить про їх невідповідність законодавству, а відповідно є підставою для визнання недійсними.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, проте надала суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову, а розгляд справи проводити без її участі. У відзиві зазначила, що предметом договору міни були земельні ділянки до яких не можна застосувати схему обміну «пай на пай». ОСОБА_3 і ОСОБА_9 обмінялися сформованими земельними ділянками з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які зареєстровані, а тому на спірні правовідносини не поширюється положення Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», дія якого розповсюджується на обмін розподілених між власниками, визначених у натурі земельних ділянок, але які ще не зареєстровані відповідно до закону за власниками, тобто таких, які не можуть виступати об`єктом цивільних прав. Отже, правовідносини, які виникли між ОСОБА_3 і ОСОБА_9 внаслідок укладення договорів міни, не суперечать п.15 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент укладення оскаржуваних договорів, та відповідають законодавству. Крім того, позивачем не наведено у позовній заяві, які саме права та законні інтереси порошено та у який спосіб їх треба захистити, більш того стороною позивача не надано будь-яких доказів існування вказаних прав. Обставина, що позивач є родичем ОСОБА_9 , не доводить факту набуття прав спадкоємця (т.1, а.с.161-166).

У відповіді на відзив позивач просив задовольнити позов і зазначив, що у позові йдеться про вчинення нерівноцінного обміну земельними ділянками за обома оскаржуваними договорами міни без грошової доплати. При цьому, земельні ділянки, які були предметом договорів міни, утворилися при паюванні земель одного і того ж колективного сільськогосподарського підприємства, розташованого на території однієї сільської ради, при цьому один пай був цілим, а інша земельна ділянка не була паєм до обміну та поділу на кілька окремих земельних ділянок, одна з яких мінялася на цілий пай без доплати до вартості цілого паю у грошовому виразі. Земельна ділянка відповідача перебувала у власності подружжя, а тому вона не утворилася в результаті поділу земельного паю (т.1, а.с.198-200).

Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та зазначив, що угоди укладені на розсуд сторін, а тому не підтримує позовних вимог (т.1, а.с.181).

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г. у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмове пояснення в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки договори укладено відповідно чинного законодавства (т.1, а.с.159).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору міни від 13.11.2013 року, який посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1264 приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г., ОСОБА_9 передав у власність ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0602, загальною площею 5,9547 га., розташовану на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_9 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :03:000:2496, загальною площею 0,01 га., розташовану на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пунктів 5 та 7 Договору обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати та сторони домовились, що вартість земельних ділянок відповідає одна одній (т.1, а.с.29-31).

Згідно договору міни від 13.11.2013 року, який посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1268 приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г., ОСОБА_9 передав у власність ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0601, загальною площею 6,2549 га., розташовану на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_9 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер :03:000:2498, загальною площею 0,01 га., розташовану на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пунктів 5 та 7 Договору обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати та сторони домовились, що вартість земельних ділянок відповідає одна одній (т.1, а.с.32-34).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2016 року визнано недійсними договори міни від 13.11.2013 року, які укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , посвідчені та зареєстровані в реєстрі за №1268 та №1264 приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г. (т.1, а.с.35-36).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03.07.2017 року скасовано рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2016 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Кіровоградського нотаріального районного округу Коваленко Г.Г., про визнання недійсними договорів міни (т.1, а.с.37-40).

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03.07.2017 року залишено без змін (т.1, а.с.41-46).

Відділом у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надано суду лист №89/113-20 від 26.02.2020 року та копію технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №092348, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9015, загальною площею 8,0204 га., на 12 ділянок площею 0,01 га. та одну ділянку площею 7,9 га., яку розроблено ДП «Центр державного земельного кадастру» у 2013 році (т.1, а.с.204-248).

Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 та №НВ-015 від 28.09.2015 року свідчать, що земельні ділянки кадастровий номер :03:000:0601, загальною площею 6,2549 га., та кадастровий номер :03:000:0602, загальною площею 5,9547 га., розташовані на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належать на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договорів міни від 13.11.2013 року №1264 та №1268 (т.1, а.с.23-28).

На запит суду приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Воронько Т.М. надано лист №35/01-16 від 27.02.2020 року, яким повідомлено, що після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №50/2014. Матеріали вказаної спадкової справи свідчать, що заяви про прийняття спадщини подано спадкоємцями, а саме: дружиною спадкодавця - ОСОБА_7 ; онуками спадкодавця - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Заяву про відмову від прийняття спадщини подано онукою спадкодавця - ОСОБА_6 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались (т.1, а.с.18-22; т.2, а.с.2-52).

На запит суду приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Г.Г. надано копію матеріалів, використаних при посвідченні договорів міни від 13.11.2013 року, які укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , посвідчені та зареєстровані в реєстрі за №1268 та №1264. Зокрема, наявні нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_8 про згоду на укладення ОСОБА_3 договорів міни, копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок (т.2, а.с.53-115).

Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договорів міни) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог ЗК України (стаття 131 ЗК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини перша та п`ята статті 203 ЦК України).

Встановлена пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у редакції, чинній до 01 січня 2019 року, передбачала винятки, одним з яких була можливість обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону, а не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай).

За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості (частини перша-третя статті 715 ЦК України).

У разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву (частина перша статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»).

Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку (абзац одинадцятий частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»), а в редакції, чинній з 1 січня 2019 року, до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Частина перша статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає один з випадків можливого обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не регулює обмін земельними частками (паями), права на які підтверджені сертифікатом, і розподіленими та визначеними у натурі земельними ділянками, які ще не зареєстровані за власниками земельних часток (паїв).

Стаття 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку (з 1 січня 2019 року до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку), не виключає можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Викладені висновки узгоджуються з висновками, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі №227/1506/18, які згідно ст.263 ч.4 ЦПК України підлягають врахуванню.

Проаналізувавши наведені вище докази по справі у сукупності з нормами законодавства суд вважає, що доводи позивача про порушення при укладенні договорів міни пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище. Доводи представника позивача про те, що спірні договори міни не містять такої істотної умови договору, як ціна, суд вважає необґрунтованими, оскільки пункти 3 та 4 спірних договорів містять нормативну грошову оцінку та експертну грошову оцінку земельних ділянок, які є предметами договору, а пунктами 5 та 7 спірних договорів сторонами добровільно визначено, що обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати та вартість земельних ділянок відповідає одна одній.

Таким чином, суд вважає, що наведені позивачем і його представником обставини не містять правових підстав для визнання договорів недійсними, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, отже позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 ) та приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Коваленко Галина Григорівна ( АДРЕСА_8 ), про визнання недійсними договорів міни - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2020 року.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул