Єдиний унікальний номер 229/6968/19
Номер провадження 2/229/332/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2020 р. Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Цукаревої К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою Обласного комунального підприємства 'Донецьктеплокомуненерго' до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2019 року Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося в інтересах виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті за опалення в сумі 4636,87 гривень. Позивач у позові вказав, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Але протягом періоду з 01 липня 2004 по 19 березня 2012 року за послуги сплачували не регулярно. Станом на 19 березня 2012 року за ними значиться заборгованість перед позивачем у розмірі 4636,87 гривень.

У березні 2012 року в порядку наказного провадження позивач звертався до Дружківського міського суду Донецької області з вимогами про стягнення боргу з боржників на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року по справі №0516/2589/12 провадження № 2-с/22914/2016 було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу за оплату послуг теплопостачання.

Просять стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 липня 2004 року по 19 березня 2012 року у сумі 4636,87 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1921, 00 грн.

14 листопада 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду у загальному порядку у підготовче засідання на 04 грудня 2019 року (а.с. 24-25).

Ухвалою Дружківського міського суду від 04 грудня 2019 року провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 21 грудня 2019 року (а.с. 31-32).

29 травня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 до суду надане клопотання про застосування строку позовної давності. У задоволені позовних вимог просить відмовити .

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав клопотання про застосування строку позовної давності. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні від 18 березня 2020 року пояснив, що не проживає за зазначеною адресою з 2009 року. З позовними вимогами повністю не погоджується.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, не надала клопотання про відкладення розгляду справи , про розгляд справи без її участі. Також не надала відзив та не повідомила суд про причини неявки.

Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши думку відповідача ОСОБА_1 , вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно довідок Виконавчого комітету Дружківської міської ради Донецької області 1423/160.1242/1-20 від 03.12.2019 року, наданих до суду 20 грудня 2019 року місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 22.01.2013 року за адресою АДРЕСА_2 , а місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване з 12.05.2009 року за адресою АДРЕСА_3 (а.с.36, 37).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 204547415 від 18 березня 2020 року, власниками квартири, яка розташована по АДРЕСА_1 з 16 грудня 2008 року на праві приватної власності, частка власності по ј, відповідно до договору міни № 7598 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.56-58).

12 грудня 2008 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , як сторона один та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і малолітній ОСОБА_7 , як сторона два, уклали договір міни житла, зареєстрованого в реєстрі за № 3090.

Згідно пунктів 1 та 2 зазначеного договору міни житла сторона один зобов`язується передати, у рівних частинах кожному, тобто по 1/3 ч. стороні два у власність належну їм квартиру АДРЕСА_4 , а сторона два взамін також зобов`язується передати , у рівних частинах кожному, тобто по ј ч. стороні один у власність належну їм квартиру АДРЕСА_5 .

Відповідно до пункту 2.5.2 Договору міни житла стороні два, вищезазначена квартира, зо є предметом цього договору, належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Дружківської міської ради від 25 липня 2008 року згідно розпорядження від 25 липня 2008 року за № 151 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Дружківське міське бюро технічної інвентаризації від 25 липня 2008 року №20697 кн. 73, та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства Дружківського міського бюро технічної інвентаризації від 25 липня 2008 року за №24125897 (а.с.67).

Тобто, із зазначеного договору міни житла від 12 грудня 2008 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були власниками спірної квартири у період з 25 липня 2008 року по 12 рудня 2008 року.

Таким чином суд вважає, що відповідачі є споживачами теплопостачання у період з 25 липня 2008 року по 12 рудня 2008 року.

Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні.

Згідно довідки ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" (без зазначення дати видачі) заборгованість за централізоване опалення за адресою АДРЕСА_1 , складає 2375,67 гривень , яка утворилась за період з липня 2004 року по грудень 2008 року внаслідок того, що послуги за опалення сплачувались не регулярно. Дослідивши зазначену довідку-розрахунок, надану позивачем до суду 13 травня 2020 року, суд, приходить до висновку, що з виписки неможливо встановити на кого саме відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 . Також, не зазначено дату видачі відповідної довідки та розрахунок не відповідає періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів. Так, довідку надано за період з липня 2004 року по грудень 2008 року, всупереч періоду заявлених позовних вимог, який зазначено з 01 липня 2004 року по 19 березня 2012 року.

Але, зазначена довідка є випискою за адресою АДРЕСА_1 і, як вбачається із зазначеного вище договору міни житла від 12 грудня 2008 року, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були власниками квартири, розташованої за цією адресою, у період з 25 липня 2008 року по 12 рудня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом, зобов`язаний споживач.

Згідно ст. 1 зазначеного Закону, споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно "Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями), які діяли до 21 липня 2005 року, споживач - це наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях.

Відповідно Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших термінів.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За пунктом 18 "Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 ріку № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяці, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

Відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем не виключає обов`язок сплачувати ці послуги.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі відповідного проміжку часу та періодично їх частково сплачуючи, відповідачі своїми діями підтвердили наявність між ними та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідачів виникли щомісячні обов`язки по сплаті фактично отриманих послуг.

З довідки ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" вбачається, що плата за гаряче водопостачання в період з 25 липня 2008 року по 12 грудня 2008 року в цій квартирі нараховувалася нерегулярно. Так, останній платіж було зроблено 30 жовтня 2008 року у розмірі 90,00 грн. (60,00 грн. + 30,00 грн.).

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій.

Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочинну, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України "Про житлово-комунальні послуги" такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідачів обов`язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення квартири.

Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. - плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця.

Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг с централізованого опалення між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги теплопостачання відповідач зобов`язаний був вносити з липня 2005 року - щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Ці строки оплати послуг, наданих в період з 25 липня 2008 року по 12 грудня 2008 року сплинули.

Проте, з довідки ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість відповідачів за централізоване опалення за період 25 липня 2008 року по 12 грудня 2008 року складає 65,00 гривень (155,00 грн. мінус сплачені 90, 00 грн. (60грн.+30 грн.))

Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачам з 01.02.2007 року - згідно рішення виконкому міської ради №103 від 30.01.2007 р., тарифи складають 5,28 грн. за 1 кв.м за місяць.

З вересня 2008 року - згідно рішення виконкому міської ради №986 від 05.09.2008 р., тарифи складають 8,42 грн. за 1 кв.м за місяць.

Суд встановив, що відповідачі не регулярно сплачували послуги теплопостачання у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Наявність у відповідачів заборгованості підтверджує невиконання ними обов`язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п. 30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг.

Оскільки відповідачі добровільно заборгованість за теплову енергію не сплачували, вона підлягає стягненню з них у примусовому порядку.

Але, 29 травня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 до суду надана заява з клопотанням про застосування строку позовної давності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування строку позовної давності, суд повинен це врахувати та стягнути заборгованість за теплопостачання за три роки до моменту звернення.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 264 ЦПК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

На підставі ст. 266 ЦПК України з спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості 08 листопада 2019 року.

Перебіг загального строку позовної давності у три роки було перервано відповідачами вчиненням особами дії, що свідчать про визнання ними свого боргу, а саме сплатою 30 жовтня 2008 року 60,00 грн. та 30 грн. гривень за послуги з надання опалення. Після переривання перебіг позовної давності почався заново, так строк позовної давності застосовувався з 30 жовтня 2008 року по 30 жовтня 2011 року.

Але, у зв`язку із поданням позивачем заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу, винесенням Дружківським міським судом Донецької області судового наказу № 2-н/516/256/12 від 19 березня 2012 року та постановленням судом ухвали від 28 квітня 2016 року про скасування судового наказу, строк позовної давності знову було перервано. Так строк позовної давності почав спливати з 28 квітня 2016 року по 28 квітня 2019 року (а.с.59,60).

Згідно вхідного реєстраційного штампу Дружківського міського суду Донецької області за зареєстрованим 17391/19 ВХ від 08.11.2019 року Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" позовну заяву про стягнення заборгованості по оплаті за опалення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до суду 08 листопада 2019 року. Тобто, позовну заяву не подано у період з 28 квітня 2016 року по 28 квітня 2019 року, а після спливу строку позовної давності.

Будь-яких поважних причин пропуску строку на звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по оплаті за опалення за період з 01 липня 2004 року по 19 березня 2012 року.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України не можуть бути стягнуті з відповідача.

Керуючись ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,133,258,263,264,265,267,268 ЦПК України ( в редакції 2017 року), ст.ст.526, 530, 541 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 1997 року № 1497 (із змінами і доповненнями), та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, суд -

В И Р І Ш И В :

в задоволені позовної заяви Обласного комунального підприємства 'Донецьктеплокомуненерго' до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення в сумі 4636,87 грн. за період 01 липня 2004 року по 19 березня 2012 року та стягнення судових витрат у сумі 1921,00 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено у нарадчій кімнаті 29 травня 2020 року.

Суддя: А.Л.Гонтар