Справа № 703/4681/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Кирилюк Н.А.

секретаря Федорової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/4681/18

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Вакуленка О.П.

третьої особи ОСОБА_3

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

встановив:

виконавчий комітет як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 06.09.2010 року шлюб між сторонами було розірвано.

06.04.2011 року рішенням Смілянського міськрайонного суду було визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24.01.2013 року матері дитини - ОСОБА_5 було надано право зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_6 за місцем проживання батька або в присутності родичів, оскільки дитина страждає приступами епілепсії, потребує постійного нагляду дорослих та лікування.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не займалась вихованням сина та не утримувала його, з неї 22.11.2013 року рішенням Смілянського міськрайонного суду стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 , 2009 року народження.

Однак, мати аліменти сплачувала періодично, допомоги у вихованні сина та допомоги у проведенні з ним лікувальних процедур не надавала, під час зустрічей постійно провокує бабу, яка опікується дитиною, на конфліктні ситуації, що вкрай негативно впливає на стан дитини, батько почав вести аморальний спосіб життя, вживати алкогольні напої.

Питання участі батьків у вихованні малолітнього сина неодноразово було предметом розгляду на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, службою направлялися до суду подання про вжиття заходів відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з ними проводилися розяснювальні роботи щодо належного виконання батьківських обовязків.

Враховуючи, що заходи, які вживалися органом опіки позитивного результату не дали, зважаючи на ту обставину, що дитина має певні захворювання та потребує підтримуючого лікування, постійно знаходиться на утриманні баби - ОСОБА_3 , батьки участі у вихованні дитини не приймають, їх поведінка негативно впливає на здоров`я дитини, крім того, батько на засіданнях комісії підтвердив, що не займається вихованням дитини, мати на даний час не має постійного місця проживання та належного грошового забезпечення для утримання дитини та проведення з ним лікувальних процедур, тому орган опіки та піклування звернувся до суду з вказаним позовом та просить позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_6 та стягнути з батька аліменти на утримання сина.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Крім того вказав, що зустрічі ОСОБА_5 з дитиною носять формальний характер та наносять шкоду дитині. Відповідач під час рідких зустрічей з дитиною поводить себе неадекватно, своєю поведінкою впливає на психіку дитини. Допомоги на утримання сина, зокрема на лікування, не надає, хоча хлопчик потребуває досить дороговартісного лікування, має заборгованість по сплаті аліментів, не має постійного місця проживання, тому позивач вважає, що перебування дитини біля матері буде лише йому на шкоду. Зауважив, що вихованням дитини, його утриманням та лікуванням займається лише баба - ОСОБА_3 . Зауважив, що з батьками хлопчик час зовсім не проводить.

Відповідач ОСОБА_5 в направленному на адресу суду відзиві та в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що її спільне проживання з чоловіком - ОСОБА_6 у неї не склалося у зв`язку з його характером, чоловік застосовував до неї фізичне насильство. Після народження дитини відносини значно погіршилися. Наслідком такої поведінки чоловіка стало те, що вона почала часто хворіти та перебувати на лікуванні. Одного разу, коли вона повернулася після лікування з реабілітаційного центру, дитини вдома не було, хлопчика забрала баба - ОСОБА_3 . В зв`язку з тим, що у неї не було житла, вона не мала змоги забрати дитину. Відносини з чоловіком остаточно зіпсувалися з 2012 року, дитину їй не віддавали. Однак вона постійно ходила до дитячого садочка, щоб побачитися з сином. На даний час намагається з сином бачитися, ходить до школи, спілкується з ним на перервах, перед тим, як його має забрати баба, оскільки з нею спілкуватися не може. ОСОБА_8 постійно її провокує на сварки. Вказала, що визнала позов коли встановлювали місце проживання дитини з батьком тільки з тих підстав, що в неї не було власного житла, де дитина зможе проживати. Зазначила, що знає про те, що дитина хворіє, однак скільки коштів потрібно на його лікування вказати не може, на обстеження з сином не їздила, тому що певні періоди сама лікується. Вказала, що аліменти сплачує у тому розмірі, який на даний час, з урахування отриманої нею пенсії, вона спроможна оплатити. У школі оплачувала різні шкільні заходи, книги для дитини, харчування. Неможливість сплачувати аліменти у повному обсязі пояснила тим, що пенсію по інвалідності отримала лише у серпні 2019 року, до того мала знаходити кошти на своє лікування, а працювати за станом здоров`я не могла. Догляд за дитиною здійснювати може та постійно намається з ним бачитися.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Вакуленко Олександр Петрович просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що його довірителька всіляко намається повернути дитину. Навіть тоді, коли їй чинять перешкоди бачитися з сином, вона намагається спілкуватися з ним та відвідувати його. Вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, яка в данному випадку, є надто суворою по відношенню до матері.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 просила позовні вимоги органу опіки та піклування задовольнити. Вказала, що здійснює догляд за ОСОБА_9 з самого його дитинства. З двох років вона постійно проходила з ним лікування у зв`язку з наявною у нього хворобою. Вказала, що батьки ніякої участі у вихованні сина не приймають. Мати при спілкуванні з дитиною постійно нервова, провокує сварки, що впливає на психіку дитини. Зазначила, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина буде лише в його інтересах.

Представник третьої особи підтримав позицію свого довірителя та просив подану позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Рішення набрало законної сили 27.09.2010 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.04.2011 року визначено місце проживання ОСОБА_6 з батьком - ОСОБА_4 . Рішення набрало законної сили 17.04.2011 року.

24.01.2013 року рішенням Смілянської міської ради затверджено висновок щодо визначення порядку зустрічей ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_9 . У вказаному висновку зазначено, що право зустрічі з малолітнім сином ОСОБА_5 має за місцем проживання батька або в присутності родичів.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2013 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 . Рішення набрало законної сили 03.12.2013 року.

Як вбачається з висновку про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини від 27.02.2018 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз - симтоматична епілепсія.

В заявах ОСОБА_3 - баби ОСОБА_6 , адресованих начальнику служби у справах дітей від 12 березня, 30 -31 травня, 30 червня, 2016 року, 16 лютого, 19 жовтня 2017 року, 26 квітня, 11 травня, 24 вересня 2018 року, зазначено про те, що батьки дитини не виконують покладені на них батьківські обов`язки. Під час зустрічей з дитиною, мати поводить себе нервово та неадекватно, що впливає на його стан здоров`я.

З листа Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.01.2017 року вбачається, що батько ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , батьківських обов`язків у відношенні сина не виконує, зі слів ОСОБА_3 - його матері, має наркотичну залежність. Мати дитини проживає окремо, власного житла не має, однак систематично відвідує дитину, сплачує аліменти та цікавиться його життям. Хлопчик проживає разом з бабаю та дідом.

Як вбачається з довідок Смілянської дитячої поліклініки та КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_6 знаходиться під наглядом педіатра. На всі медичні обстеження педіатра дитина з`являється з бабою.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 проживає разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Смілянського МВ ДВС від 17.10.2017 року заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів становить 15230 грн. 24 коп.

З приєднаних до матеріалів справи характеристик на учня Смілянської загальноосвітньої школи ОСОБА_6 вбачається, що мати ОСОБА_5 рідко, проте відвідує дитину в школі, вносила оплату за обіди, дитина матір зустрічає радо, батько ж зовсім не цікавиться навчанням та вихованням сина.

Також з матеріалів справи вбачається, що мати дитини - ОСОБА_5 зверталася до начальника служби у справах дітей з метою врегулювання питань, стосовно можливості її побачень з сином.

До матеріалів справи також додано копії постанов Смілянського міськрайонного суду від 29.03.2018 року та 21.08.2018 року про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) у зв`язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею.

Натомість постановою Смілянськогго міськрайонного суду від 07.08.2018 року ОСОБА_4 у зв`язку з неналежним виконанням ним батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22.11.2018 року позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним та відповідає інтересам дітей.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносять в т.ч. і ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього.

Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається з висновку комісії з питань захисту дитини, ОСОБА_4 участі у вихованні сина не приймає, його життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, відтак, враховуючи вказаний висновок, позицію самого батька дитини, який в поданій заяві начальнику служби у справах дітей вказав, що вихованням сина не займається, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав є обґрунтованою та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ній обставинах.

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав матері дитини - ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і навіть за умов доведеності тих обставин, що відповідач тривалий час утримувався від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вони не свідчать про його свідоме нехтування ними.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали ідентичні покази та вказали, що ОСОБА_6 проживає разом з бабою - ОСОБА_3 , яка здійснює за ним догляд, проходить з дитиною лікування, у зв`язку з наявної у нього хронічної хвороби.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що мати життям хлопчика не цікавиться, навіть не приходить на його День народження.

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що з ОСОБА_3 вона познайомилася на навчанні у логопеда, куди також приводила і свою дитину. Вказала, що маму хлопчика бачила досить рідко. Чи телефонувала мати до дитини під час його лікування у м. Києві вона не чула.

Натомість, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є працівниками Смілянської загальноосвітньої школи №2 зазначили, що мати, хоча і рідко, однак до дитини приходить до школи.

Свідок ОСОБА_14 також вказала, що мати ОСОБА_6 приходить до неї як до практичного психолога поспілкуватися про дитину, зазначила, що баба у хлопчика на першому місці, відносно ж батька він проявляє агресію.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 від спілкування з дитиною не ухиляється, сплачує на його утримання аліменти у посильному для неї розмірі, відвідує дитину у школі, оплачує шкільні витрати на книги, обіди дитини.

Під час розгляду справи у присутності психолога був допитаний сам малолітній ОСОБА_6 , який повідомив, що мама часто відвідує його в школі, приносить подарунки. Під час допиту хлопчик називав ОСОБА_5 «мамою».

Суд також звертає увагу на той факт, що в характеристиках наданих ОСОБА_6 зазначено, що дитина радо зустрічає матір, коли вона приходить до школи та радіє епізодичному спілкуванню з нею.

Крім того, в доданих до позовної заяви матеріалах наявні листи відповідача ОСОБА_5 до служби у справах дітей в яких вона просить встановити порядок зустрічей з сином, крім іншого зазначає про дотримання нею під час їх проведення медичних процедур та відвідування з сином логопеда, що свідчить про її бажання спілкуватися з дитиною.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у її вихованні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.6 вказаної статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача ОСОБА_5 щодо свідомого та умисного ухилення від виконання нею батьківських обов`язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 є необґрунтованими та такими, що не відповідають інтересам дитини, відтак не підлягають до задоволення.

У відповідності з п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Інші документально підтверджені судові витрати у матеріалах справи відсутні. В зв`язку з цим відсутні підстави для їх розподілу.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 247, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов виконавчого комітету Смілянської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37, ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області) "про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_4 на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у виді судового збору у сумі 1409,60 грн.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29 травня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк