Справа № 175/886/20
Провадження № 2/175/265/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославхліб» про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославхліб» на її, ОСОБА_1 користь матеріальну шкоду в розмірі 44290 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5100,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.98).

Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославхліб» Чиргинець В.В. надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Товариства, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с.95).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 06 грудня 2019 року на 421 км. + 700 м. а/ш Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ АС- НОМЕР_1 -3302 AXX-1» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.145189134, який діяв на дату дорожньо-транспортної пригоди та транспортного засобу «Chevrolet Captiva» державний номерний знак НОМЕР_3 з причепом «ЛЕВ НОМЕР_4 » державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, який на той час працював водієм у ТОВ «Катеринославхліб» та керував транспортним засобом автомобілем «ГАЗ АС- НОМЕР_1 -3302 AXX-1» державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року (а.с.8-9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Chevrolet Captiva» державний номерний знак НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, чим власнику автомобіля було завдано матеріальну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України, про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Таким чином, положення ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства, дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки, роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-108цс13 та в постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року (справа № 759/4049/16-ц, провадження № 61-1505св18), постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.07.2018 року (справа №372/1789/17-ц, провадження №61-29014св18).

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Встановлено, що ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди перебував на посаді водія у ТОВ «Катеринославхліб» та керував належним Товариству транспортним засобом, а тому в силу вищевказаних положень матеріального права суд прийшов до висновку, що ТОВ «Катеринославхліб» несе обов`язок по відшкодуванню спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Катеринославхліб» застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», на підставі полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.145189134, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 100 000 грн.

Згідно ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Згідно Звіту експерта автотоварознавця №3312/19/19 від 23.12.2019 року (а.с.11-71), вартість матеріальної шкоди (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Chevrolet Captiva» державний номерний знак НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження складає 183436,51 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

31 січня 2020 року страховою компанією на рахунок ОСОБА_5 , який на підставі довіреності є представником ОСОБА_1 (а.с.73) було виплачене відшкодування в розмірі 100000 грн. (а.с.72), що частково задовольнило майнові вимоги позивача.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (відповідач по справі), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п.п. 14, 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір не відшкодованого матеріальної шкоди складає 83 436,51 грн., що розраховується наступним чином: 183 436,51 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля згідно висновку експерта) - 100000,00 грн. (страхове відшкодування сплачене ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»).

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

26 лютого 2020 року між ОСОБА_5 , представником ОСОБА_1 та ТОВ «Катеринославхліб» було укладено Мирову угоду (а.с.74-75) щодо врегулювання спору на основі взаємних поступок стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06 грудня 2019 року за участю транспортного засобу «ГАЗ АС-G-3302 AXX-1» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Chevrolet Captiva» державний номерний знак НОМЕР_3 з причепом «ЛЕВ НОМЕР_4 » державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 Мирової угоди сторони узгодили, що залишковий розмір матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 44290,00 грн.

Відповідно до п. 3 Мирової угоди сторони домовились, що сума матеріальної шкоди сплачується ТОВ «Катеринославхліб» у повному розмірі, шляхом здійснення банківського переказу за особистий рахунок представника Позивача протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту підписання Мирової угоди.

Однак умови Мирової угоди, ТОВ «Катеринославхліб» не виконано та не сплачено узгоджений сторонами розмір матеріальної шкоди.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь матеріальну шкоду спричинену пошкодженням автомобіля в розмірі 44290 грн. є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Катеринославхліб» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн. сплаченого судового збору при зверненні до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України: до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Катеринославхліб» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5100,00 грн.

На підставі викладеного, ст. 628, 629, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославхліб» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославхліб», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 19 січня 2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , матеріальну шкоду спричинену пошкодженням автомобіля «Chevrolet Captiva» державний номерний знак НОМЕР_3 в розмірі 44290 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5100,00 грн., а всього стягнути 50230 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.