Ухвала

25 травня 2020 року

м. Київ

справа № 577/4792/17

провадження № 61-8200ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого

2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулось з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

у розмірі 106 тис. грн з яких: 77 890, 47 грн - тіло кредиту; 28 109, 53 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В обґрунтування свого позову вказало, що 21 липня 2008 року між

АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір

№ SUKWGK, за умовами якого відповідач отримав кредит

у розмірі 85 700 грн на строк до 21 липня 2023 року, зі сплатою відсотків

за користування кредитом у розмірі і порядку, встановлених договором. Внаслідок неналежного виконання кредитного зобов`язання у відповідача утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 06 лютого 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 106 000 грн заборгованості за кредитним договором, 770 грн витрат, понесених

за публікацію оголошення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2020 року змінено в частині мотивів стягнення заборгованості

за відсотками за користування кредитом за договором

№ SUKWGK від 21 липня 2008 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У травні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до частини третьої статті3 Цивільного процесуального кодексуУкраїни провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу

України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження

є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної

правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 106 тис. грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

ОСОБА_1 вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа для нього має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Суд не може погодитись із тим, що ця справа, в якій судове рішення

суду апеляційної інстанції ухвалене з урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постановах

від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року

(справа № 310/11534/13-ц), від 31 жовтня 2018 року (справа

№ 202/4494/16-ц), має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Враховуючи предмет спору, ціну позову,

а також доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку,

що заявником не доведено, що справа має для нього виняткове значення.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович