Провадження №2/359/989/2020
28 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі судового засідання Івановій К.А.
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Наприкінці жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі на даний час зареєстрований як за місцем проживання ОСОБА_3 , який є чоловіком онуки позивача. Протягом вже двох років ОСОБА_2 не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання. ОСОБА_2 добровільно змінив своє місце проживання та на даний час його місце проживання невідоме. Зважаючи на те, що наявність реєстрації ОСОБА_2 як за місцем проживання у вказаній квартирі змушує позивача сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги. В той час як ОСОБА_2 в квартирі не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Тому ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився та відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини, які перешкодили йому з`явитися у судове засідання, не повідомив.
Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення представника позивача та допитавши свідка, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 25 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Хміль Т.М. (а.с.9-10) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).
В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , який є чоловіком онуки позивача. Вказана обставина підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.19), а також копією свідоцтва про народження, виданого на ім`я ОСОБА_5 (а.с.46), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.45), згідно якого позивач змінила своє прізвище на « ОСОБА_2 ».
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом акту обстеження житлово-побутових умов від 23 жовтня 2019 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Костянець М.П., вбачається, що ОСОБА_2 не проживає та ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона є дружиною відповідача. Вже більше року відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Протягом цього часу він перебуває Польщі. Місце реєстрації відповідача за вказаною адресою було необхідне для проходження військової служби.
Встановлено, що ОСОБА_2 не пов`язаний спільним побутом з позивачем, має інше житло, в якому проживає на даний час. Незважаючи на це, відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі.
Згідно з положенням ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
За змістом глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Викладене у повній мірі узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі №709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16.
З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.391, ч.2 ст.406 ЦК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення у повному обсязі складено29 травня 2020 року.
Суддя підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський