Справа № 186/106/20
Провадження номер № 2/0186/150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3% річних та процентів за користування грошима (3,8% щомісячно від суми позики),

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, 3% річних та процентів за користування грошима (3,8% щомісячно від суми позики).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01 серпня 2013 року він надав грошову позику в сумі 18479,00 грн. ОСОБА_2 , підтвердженням даної позики є розписка від 01 серпня 2013 року.

У зв`язку з фінансовими негараздами у ОСОБА_2 та невиконання умов зобов`язання, невиплата щомісячних процентів за користування грошима, ОСОБА_2 власноруч розписав по сумі позики 18479 грн., щомісячні проценти - 700 грн. (3,8% від суми позики - 702,20 грн., але сума процентів за згодою сторін була встановлена в розмірі 700 грн. щомісячно), та взяв на себе зобов`язання сплатити проценти разом з сумою позики, але так як, позичальник добровільно відмовився повертати борг та проценти, то рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, справа № 186/195/15-ц, з ОСОБА_2 була стягнута сума боргу в розмірі 18479 грн., боргова розписка від 01 серпня 2013 року, судові витрати в розмірі 243,60 грн., а всього 18722,60 грн.

З 21 березня 2016 року (дати набрання законної сили судового рішення) та по 12 вересня 2019 року, по виконавчому провадженню № 51885978 з ОСОБА_2 в примусовому порядку, за рішенням суду від 16 грудня 2015 року, справа №186/195/15-ц, державною виконавчою службою, в примусовому порядку було стягнуто всього 1251,43 грн.

На протязі тривалого часу судове рішення не виконується, за цей час, кошти стягнуті за рішенням суду знецінились і у зв`язку з цим він має право звернувся до суду і прохає суд, стягнути інфляційні втрати (інфляційне збільшення), 3% річних та щомісячні проценти від суми позики на підставі ст.625 ЦК України та ст.1048 ЦК України.

Індекс інфляції з січня 2014 року по січень 2017 року: 1.249 х 1.433 х 1.124 х 1.011 = 2.0339 ( 2.88 ).

Коефіцієнт для розрахунку інфляційного збільшення становить - 1.0339 (2.0339 - 1). Позика в розмірі 18479 грн. (розписка від 01.08.2013 р.), повернення коштів 14-15 січня 2014 року. Індекс інфляції з березня 2016 р. по січень 2017 р.: 1.01 х 1.035 х 1.001 х 0.998 х 0.999 х 0.997 х 1.018 х 4.028 х 1.018 хі.009 х 1.011 =1.1304 ( 1.077 ).

Коефіцієнт для розрахунку інфляційного збільшення становить - 0.1304 (1.1304 - 1).

Судовий збір - 243,60 грн., рішення суду від 16.12.2015 року (справа № 186/195/15-ц).

Кошти стягнуті в примусовому порядку на погашення боргу після 15 січня 2014 року є простроченими коштами по поверненню позики від 01 серпня 2013 року і у зв`язку з цим, нарахування інфляційних втрат (інфляційне збільшення), нараховується за весь час прострочення (ч.2 ст.625 ЦК).

Сума боргу за борговою розпискою станом на 01 січня 2017 року становить: 18479 грн.

Сума судового збору станом на 01 січня 2017 року становить: 212,49 грн. (243.60 - 10.37 - 10.37 - 10.37).

Інфляційні втрати по сумі боргу за 2017 рік: січень - 18479,00 х 1.0339 = 19105,44 грн.; лютий - 18479,00 х 0.010 = 184,79 грн.; березень - 18479,00 х 0.018 = 332,62 грн.; квітень - 18479,00 грн. х 0.009 = 166,31 грн.; травень - 18479,00 х 0.013 = 240,23 грн.; червень - 18479,00 х 0.0016 = 295,66 грн.; липень - 18479,00 х 0.002 = 36,96 грн.; серпень - 18479,00 грн. інфляційне збільшення не нараховується (0.999); вересень - 18479,00 х 0.02 = 369,58 грн.; жовтень - 18479,00 х 0.012 = 221,75 грн.; листопада - 18479,00 х 0.009 = 166,31 грн.; грудень - 18479,00 х 0.01 = 184,79 грн.

Інфляційні втрати по судовому збору за 2017 рік: січень - 212,49 х 0.1304 = 27,71 грн.; лютий - 212,49 - 10,37 = 202,12 х 0.01 = 2,02 грн.; березень - 202,12 -20,74 = 181,38 х 0.018 = 3,26 грн.; квітень - 181,38 - 10,37 = 171,01 х 0.009 = 1,54 грн.; травень - 171,01 - 10,37 = 160,64 х 0.013 = 2,09 грн.; червень - 160,64 - 10,37 = 150,27 х 0.016 = 2,40 грн.; липень - 150,27 - 10,37 = 139,90 х 0.002 = 0,28 грн.; серпень - 139,90 грн. інфляційне збільшення не нараховується; вересень - 139,90 - 20,74 = 119,16 х 0.02 = 2,38 грн.; жовтень - 119,16 - 10,37 = 108,79 х 0.012 = 1,31 грн.; листопада - 108,79 - 10,37 = 98,42 х 0.009 = 0,89 грн.; грудень - 98,42 - 10,37 = 88,05 х 0.01 = 0,88 грн.

Всього у 2017 році - 21349,20 грн.

Інфляційні втрати по сумі боргу за 2018 рік: січень - 18479,00 х 0.015 = 277,19 грн.; лютий - 18479,00 х 0.009 = 166,31 грн.; березень - 18479,00 х 0.011 = 203,27 грн.; квітень - 18479,00 грн. х 0.008 = 147,83 грн.; травень - 18479,00 грн. інфляційне збільшення не нараховується (1.00); червень - 18479,00 грн. інфляційне збільшення не нараховується (1.00); липень - 18479,00 грн. інфляційне збільшення не нараховується (0.993); серпень - 18479,00 інфляційне збільшення не нараховується (1.00); вересень - 18479,00 - (67,82 - 46,57) = 18457,75 х 0.019 = 597,71 грн.; жовтень - 18457,00 - 87,18 = 18370,57 0.017 = 312,30 грн.; листопада - 18370,57 х 0.014 = 257,19 грн.; грудень - 18370,57 - 76,30 - 76,30 = 18217,97 х 0.008 = 145,74 грн.

Інфляційні втрати по судовому збору за 2018 рік: січень - 88,05 - 10,37 = 77,68 х 0.015 = 1,17 грн.; лютий - 77,68 - 10,37 = 67,31 х 0.009 = 0,61 грн.; березень - 67,31 - 10,37 = 56,94 х 0.011 = 0,63 грн.; квітень - 56,94 - 10,37 = 46,57 х 0.008 = 0,37 грн.; травень - 46,57 інфляційне збільшення не нараховується (1.00); червень - 46,57 грн. інфляційне збільшення не нараховується (1.00); липень - 46,57 грн. інфляційне збільшення не нараховується (0.993); серпень - 46,57 грн. інфляційне збільшення не нараховується (1.00).

Всього у 2018 році - 2110,32 грн.

Інфляційні втрати по сумі боргу за 2019 рік: січень - 18217,97 х 0.010 = 182,18 грн.; лютий - 18217,97 х 0.005 = 91,09 грн.; березень - 18217,97 х 0.009 = 163,96 грн.; квітень - 18217,97 грн. х 0.010 = 182,18 грн.; травень - 18217,97 х 0.007 = 127,53 грн.; червень - 18217,97 грн. інфляційне збільшення не нараховується (0.995); липень - 18217,97 грн. інфляційне збільшення не нараховується (0.994); серпень - 18217,97 - 373,40 = 17844,57 інфляційне збільшення не нараховується (0.997); вересень - 17844,57 - 373,40 = 17471,17 х 0.007 = 124,91 грн.

Всього у 2019 році - 871,85 грн.

Інфляційні втрати (інфляційне збільшення), на суму позики в розмірі 18479,00 грн., розписка від 01.08.2013 р. та судового збору в розмірі 243,60 грн., стягнутого за рішенням суду від 16.12.2015 р., в межах позовної давності, три роки, станом на жовтень 2019 рік становить: 24331,37 грн. (21349.20 + 2110.32 + 871.85).

3% річних за період: з 24 січня 2017 року по 24 січня 2020 року включно.

Так як позика, на день подання даного позову, неповернута, то для розрахунку 3% річних береться сума зазначена як в договорі позики (розписки від 01.08.2013 року), так і в судовому рішенні за період з 24 січня 2019 року по 24 січня 2020 року включно.

Станом на 01 травня 2018 року неповернута сума борта стягнута за рішенням суду становить: 18 525,57 грн. (18479.00 + 46.57); 18525.57 х 3 : 100 : 365 х 610 = 928.82 грн.

Сума яка підлягає стягненню (3% річних) з 01 травня 2018 року по 01 січня 2020 року становить: 928 грн. 82 коп.

Також зазначає, що між ним та відповідачем, була домовленість: щомісячно за користування грошима нараховуються проценти в розмірі 700,00 грн. (лист від 01.09.2013 року).

Проценти, за весь час користування позикою (грошима), сплачуються разом з основною сумою позики.

На день подання даного позову, позика отримана ОСОБА_2 в серпні 2013 року в розмірі 18479,00 грн. неповернута і у зв`язку з цим він має право заявляти вимогу про стягнення з відповідача проценти за позикою, що не суперечить договору.

В даному випадку, договір позики укладений між фізичною особою та приватним підприємцем ОСОБА_2 і кошти надавалися на підприємницьку діяльність, і тому позика, надана 01 серпня 2013 року, не може бути безпроцентною. Сума позики - 18479,00 грн., розписка від 01 серпня 2013 року.

Щомісячна плата за користування грошима (позикою) - 700,00 грн. (3,8% від 18479,00 грн.)

Кількість місяців в розрахунковому періоді: з 01серпня 2013 року по 01 січня 2020 року - 77.

Сума яка підлягає стягненню: 53900,00 грн. (700,00 х 77).

Загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача становить: 79159,94 грн. (24331,37 + 928,57 + 53900,00). Виходячи з засад виваженості та розумності вважає за доцільне зменшити суму, яка підлягає стягненню, а саме: інфляційні втрати (інфляційне збільшення) до 10000,00 грн. та проценти за позикою до 8000,00 грн., а всього - 18928,57 грн. (10000,00 + 928,57 + 8000), та судові витрати по справі.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в розмірі 18928,57 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2215 грн. 35 коп., з них: судовий збір - 840 грн. 80 коп., витрати пов`язані з прибуттям до суду - 666 грн. 90 коп. та компенсація за відрив від звичайних занять - 708 грн. 45 коп.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись з позовними вимогами ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вважає їх такими, що не відповідають вимогам національного законодавства, абсурдними та надуманими. Також зазначає, що 01 серпня 2013 року він узяв у позивача в борг 18479,00 грн., про що написав розписку. Розписка містила умову про дату повернення боргу - за першою вимогою. 01 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до нього з вимогою про повернення цих грошей. З 01 вересня 2013 року розпочався відлік строку позовної давності. Взаємовідносини стосовно боргової розписки від 01.08.2013 року були предметом судового розгляду. Є два рішення суду з цього питання. 16 грудня 2015 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, з нього стягнули на користь ОСОБА_1 18479,00 грн. та судові витрати по розписці від 01 серпня 2013 року. 04 жовтня 2018 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, з нього стягнули інфляцію та три проценти річних. Позивач просить стягти з нього проценти за користування позикою, пише, що він брав кошти на підприємницьку діяльність, тому позика не може бути безпроцентною та ще пише, що між ними була досягнута домовленість, що за кожен місяць користування грошима, буде нараховуватись по 700,00 грн. (3,8% від суми позики) щомісячно і ця сума буде сплачена разом з сумою позики. Дані обставини, як пише позивач, були підтвердженні ним, як відповідачем в апеляційній скарзі, які він подавав 24 грудня 2015 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області на рішення суду першої інстанції по цивільній справі №186/195/15-ц. Позивач умисно вводить суд в оману в цій частині позову, бо ніякої домовленості про сплату процентів за користування грошима між ними не було, це не встановлено ніяким рішенням суду, а навпаки, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року суддя Демиденко С.М. справа №186/1113/18, позивачу відмовив у позові про стягнення процентів за користування грошима, вказавши, що "судом встановлено, що боргова розписка від 01 серпня 2013 року не містить жодних умов про сплату будь-яких процентів". Але ОСОБА_1 знову звертається з такими ж вимогами до суду, що містить явні ознаки подачі ним безпідставного позову повторно з метою неправомірного стягнення коштів з нього. Ніякої додаткової угоди між ними не досягалося, звідки ОСОБА_1 взяв, що він брав кошти для підприємницької діяльності, йому невідомо, це не зафіксовано ніяким чином, а тому позов в цій частині є повною уявою позивача. Звертає увагу суду на рішення Перщотравенського міського суду від 04 жовтня 2018 року, яким позивачу в задоволенні позову в цій частині було відмовлено.

Позивач просить стягти з нього 3% річних за період з 24 січня 2017 року по 24 січня 2020 року та індекс інфляції за весь час прострочення, за період з січня 2017 року по вересень 2019 року. Ці вимоги заявлено з пропуском строку позовної давності. Стверджує, що перебіг строку позовної давності розпочав відлік з 01 вересня 2013 року і ніщо не заважало позивачу під час звернення до суду з позовом про стягнення боргу 18479,00 грн., заявляти і позов про стягнення 3% річних та інфляції, що ним не було зроблено. Подає цей позов лише у січні 2020 року - через 7 років. Також звертає увагу суду, що рішенням Першотравенського міського суду від 04 жовтня 2018 року за цими вимогами позивача було застосовано строк позовної давності, а ще просить врахувати, що цим рішенням були стягнуті інфляційні суми за період з 23 липня 2015 року по 25 квітня 2018 року, а позивач знову просить стягти інфляційні втрати за період з січня 2017 року, при цьому заявляє позовні вимоги, які вже були предметом розгляду судом, намагається отримати інфляційні суми подвійно за цілий рік.

Статтею 83 ЦПК України передбачається, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

ОСОБА_1 проігнорував вимогу даної статті цивільно-процесуального законодавства України, ні одного доказу йому не направляв, тому просить суд не брати всі надані ним "документи" до уваги, бо вони подавалися з порушенням встановленого законодавством порядку подання доказів.

Судові витрати несе кожна сторона і стягуються вони пропорційно до заявлених позовних вимог. Йому не вручалась копія квитанції про судовий збір позивача, тому він не має можливості оцінити в якому розмірі було сплачено позивачем судового збору та чи сплачував він його взагалі. Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з нього гроші за його прибуття до суду та компенсацію за відрив від звичайних занять. Ця справа розглядається в спрощеному провадженні без виклику сторін. Про які витрати каже позивач (відрив від занять та приїзд до суду). Його до суду ніхто і не викликає і від його "звичайних" занять не відриває. Це абсурдні вимоги, як на його суб`єктивну думку, не підлягають задоволенню.

Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивачем ОСОБА_1 на відзив відповідача ОСОБА_2 було подано у відповідність до ст.179 ЦПК України відповідь на відзив відповідно до якої, останній вважає, що ОСОБА_2 , намагається ввести суд в оману.

Як зазначено у позовній заяві, 01 серпня 2013 року він надав позику в розмірі 18479,00 гривень ОСОБА_2 на підтримку його підприємницької діяльності і даний факт підтверджується безпосередньо самим відповідачем, письмовим відзивом наданим до суду та зафіксований в судовому рішенні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року - справа № 186/1062/18 (витяг з судового рішення):

Відповідач надав суду письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню із наступних підстав. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач не додав до свого позову, а ні оригіналу розписки, а ні її копії. Замість розписки позивач надав листа з робочими помітками, які він вів для себе, з його помітками для підрахунків витрат на підприємницьку діяльність, з отриманих сум позики. Ніякої домовленості по зміні договору позики робочий лист в собі не несе. Посилаючись на ст.207 ЦК України позивач грубо порушив, так як правочин вважається таким що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний йоге сторонами. У залученому до позову листі, не має підпису сторін, його умов, строків виконання, та дати йоге підписання. Крім того у поданому до позовної заяви листі, відповідач шляхом виправлень, намагається надати робочому листу вигляду додаткового договору, хоча він має робочий характер. Лист не містить умов зміні договору, не містить підписів сторін.

Згідно частини 1, 2 ст.1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018 року, а саме:«..., а ще прошу врахувати, що цим рішенням були стягнуті інфляційні суми за період з 12.07.15 р. по 22.12.17 р., а позивач знову просить стягнути інфляційні втрати за період з січня 2017 р., - на лице заявления позову, який вже був предметом розгляду судом, намагається отримати інфляційні суми подвійно за цілий рік», зазначає наступне.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 05 лютого 2019 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018 року в частині стягнення інфляційних втрат та 3-х процентів річних за договором позики скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму трьох процентів річних за договором позики від 01 червня 2012 року, нарахованих за період з 12 липня 2015 року по 12 липня 2018 року включно, в розмірі 2 701, 26 грн. та відмовив в задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за договором позики від 01 червня 2012 року, справа № 186/1062/18, провадження № 22-ц/803/2262/19.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі ОСОБА_2 01 серпня 2013 року отримав від позивача ОСОБА_1 в борг гроші в сумі 18479,00 грн., які зобов`язався повернути за першою вимогою.

Позивач із вимогою про повернення боргу звернувся до відповідача ОСОБА_2 01 вересня 2013 року.

У зв`язку з неповерненням позики, 05 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення суми позики - 18479,00 грн. по цій розписці. Позовних вимог про стягнення процентів, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми останнім заявлено не було.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18479,00 грн., у зв`язку з невиконанням зобов`язань згідно розписки від 01 серпня 2013 року, складеної на підтвердження позики та в рахунок повернення понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього стягнуто 18722,60 грн.

Відповідно до листа №7155 від 03 жовтня 2019 року Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №186/195/15-ц від 16 грудня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_1 наступні грошові кошти: 12 жовтня 2016 року - 10,37 грн., за платіжним дорученням № 329; 11 листопада 2016 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 391; 14 грудня 2016 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 449; 01 лютого 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 29; 02 березня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 48; 15 березня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 78; 11 квітня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 112; 18 травня 2017 року - 10,37 грн., за платіжним дорученням № 153; 09 червня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 186; 13 липня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 230; 06 вересня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 246; 20 вересня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 282; 11 жовтня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 310; 29 листопада 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 351; 22 грудня 2017 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 379; 19 січня 2018 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 19; 15 лютого 2018 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 52; 14 березня 2018 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 94; 25 квітня 2019 року - 10,37 грн. за платіжним дорученням № 132; 21 вересня 2018 року - 67,82 грн. за платіжним дорученням № 1070; 31 жовтня 2018 року - 87,18 грн. за платіжним дорученням № 1903; 05 грудня 2018 року - 76,30 грн. за платіжним дорученням № 2822; 10 грудня 2018 року - 76,30 грн. за платіжним дорученням № 2878; 30 серпня 2019 року - 373,40 грн. за платіжним дорученням № 6539; 12 вересня 2019 року - 373,40 грн. за платіжним дорученням № 6652.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 процентів за користування грошима переданими в позику позивачем ОСОБА_1 по суті, суд зазначає наступне.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, встановлено, що стягнення відсотків по договору у розмірі 700 гривень щомісячно не доведено, так як боргова розписка від 01 серпня 2013 року не містить жодних умов про сплату будь-яких процентів.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення процентів за договором позики за період з 01 серпня 2013 по 01 січня 2020 року , що становить згідно позову 8000 гривень 00 копійок, слід відмовити, у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України, за договором позики від 01 серпня 2013 року, за період з 01 травня 2018 року по 01 січня 2020 року, суд вважає, що вони заявлені в межах строків позовної давності, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Отже, 3% річних які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 становлять 900,01 грн. з розрахунку:

-за період з 01 травня 2018 року по 21 вересня 2018 - (18479,00 грн.(сума боргу) - 197,03 грн.(сплачено за період до 01.05.2018 р.) : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 143 (усього прострочених днів) = 214,88 грн.;

-за період з 21 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року -( 18281,97 грн. (сума боргу) - 67,82 (сплачено за період) : 100% х 3% : 365 (днів у році) х 40 (усього прострочених днів) = 58,88 грн.;

-за період з 31 жовтня 2018 року по 05 грудня 2018 року - (18214,15 грн. (сума боргу) - 87,18 грн. (сплачено за період) : 100% х 3% : 365 (днів у році) х 35 (усього прострочених днів) = 52,15 грн.;

-за період з 05 грудня 2018 року по 10 грудня 2018 року - (18126,97 грн (сума боргу) - 76,30 грн. (сплачено за період) : 100% х 3% :365 (днів у році) х 5 (усього прострочених днів) = 7,42 грн.;

-за період з 10 грудня 2018 року по 30 серпня 2019 року включно - 18050,67 грн. (сума боргу) : 100% х 3% : 365 (днів у році) х 263 (усього прострочених днів) = 388,54 грн;

-за період з 30 серпня 2019 року по 12 вересня 2019 року - (17974,37 грн.(сума боргу) - 373,40 грн.(сплачено за період) : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 13 (усього прострочених днів) = 18,81 грн;

-за період з 12 вересня 2019 року по 01 січня 2020 року - 17600,97 грн.(сума боргу) - 373,40 грн.(сплачено за період) : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 111 (усього прострочених днів) = 157,17 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню - 214,88 грн. + 59,88 грн. + 52,15 грн. + 7,42 грн. + 388,54 грн. + 18,81 грн. + 157,17 грн. = 898,85 грн.

Суд не приймає до уваги ствердження відповідача ОСОБА_3 стосовно стягнення з нього подвійних сум 3% річних на користь ОСОБА_1 , оскільки рішенням суду від 04 жовтня 2018 року у справі №186/1113/18, з нього було стягнуто 3% річних по вищезазначеній сумі позики по 30 квітня 2018 року включно.

Стосовно позовних вимог про стягнення нарахованого позивачем встановленого індексу інфляції за період з 01 січня 2017 року по вересень 2019 року включно за договором позики від 01 серпня 2013 року, суд приходить до наступного.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК, зокрема відповідно до ч.1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 24 січня 2020 року за стягненням інфляційних втрат за період з 01 січня 2017 року по вересень 2019 року включно, а відповідач по справі заявив про застосування строку позовної давності, то суд повинен встановити, чи дотримано строки позовної давності.

Позивач просить суд стягнути інфляційні втрати з 01 січня 2017 року по вересень 2019 року, що виходить за межі строку позовної давності, тому у задоволені позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат за договором позики за період з 01 січня 2017 року по 24 січня 2017 року слід відмовити, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а що стосується позовних вимог за період з 24 січня 2017 року по жовтень 2019 року, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Інфляційні втрати є способом захисту майнових прав і інтересів кредитора, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Також вважаю за необхідне зазначити, що нормою ст.625 ЦК України передбачена відповідальність у вигляді інфляційних втрат встановлена за невиконання зобов`язань, тобто розмір індексу інфляції повинен розраховуватись від суми, яку позивач не отримав - суми боргу, оскільки позикодавець несе втрати від неповернутої суми заборгованості.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

Збитки від інфляції = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Індекс інфляції у 2017 році становив: січень - 101,1%; лютий - 101,0%; березень - 101,8%; квітень - 100,9%; травень - 101,3%; червень - 101,6%; липень - 100,2%; серпень - 99,9%; вересень - 102,0%; жовтень -101,2%; листопад - 100,9%; грудень - 101,0%.

У 2018 році: січень - 101,5%; лютий - 100,9%; березень - 101,1%; квітень - 100,8%; травень - 100,0%; червень - 100,0%; липень - 99,3%; серпень - 100,0%; вересень - 101,9%; жовтень -101,7%; листопад - 101,4%; грудень - 100,8%.

У 2019 році: січень - 101,0%; лютий - 100,5%; березень - 100,9%; квітень - 101,0%; травень - 100,7%; червень - 99,5%; липень - 99,4%; серпень - 99,7%; вересень - 100,7%; жовтень - 100,7%; листопад - 100,1%; грудень - 99,8%.

Інфляційні втрати за договором позики від 01 серпня 2013 року (з урахуванням строків позовної давності за період з 24 січня 2017 року по жовтень 2019 року), які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 становлять 4529,60 грн. з розрахунку:

- за період з 01 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року: (18479,00 грн. - 41,48 грн) х 101,0% - 18437,52 = 184,38 грн.;

-за період з 02 березня 2017 року по 11 квітня 2017 року: (18437,52 грн. - 10,37 грн. - 10,37 грн.) х 101,8% - 18416,78 грн. = 331,50 грн.;

-за період з 11 квітня 2017 року по 18 травня 2017 року: (18416,78 грн. - 10,37 грн) х 102,2% - 18406,41 грн. = 404,97 грн.;

-за період з 18 травня 2017 року по 09 червня 2017 року: (18406,41 грн. - 10,37 грн.) х 0,0% - 18396,04 грн. = 0,00 грн.;

-за період з 18 травня 2017 року по 13 липня 2017 року: (18396,04 грн. - 10,37 грн.) х 101,6% - 18385,67 грн. = 294,17 грн.;

-за період з 13 липня 2017 року по 06 вересня 2017 року: (18385,67 грн. - 10,37 грн.) х 100,1% - 18375,30 грн. = 18,38 грн.;

-за період з 06 вересня 2017 року по 11 жовтня 2017 року: (18375,30 грн. - 20,74 грн.) х 102,0% - 18354,56 грн = 367,09 грн.;

-за період з 11 жовтня 2017 року по 22 грудня 2017 року: (18354,56 грн. - 20,74 грн) х 103,1% - 18333,82 грн. = 568,35 грн.;

-за період з 22 листопада 2017 року по 19 січня 2018 року: (18333,82 грн. - 10,37 грн.) х 101,5% - 18323,45 грн. = 274,85 грн.;

-за період з 19 січня 2018 року по 15 лютого 2018 року: (18323,45 грн. - 10,37 грн.) х 0,0% - 18313,08 грн. = 0,00 грн.;

-за період з 19 січня 2018 року по 14 березня 2018 року: (18313,08 грн. - 10,37 грн.) х 100,9% - 18302,71 грн. = 164,72 грн.;

-за період з 14 березня 2018 року по 25 квітня 2018 року: (18302,71 грн. - 10,37 грн.) х 101,2% - 18281,97 грн. = 219,38 грн.;

-за період з 21 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року: (18281,97 грн. - 67,82 грн.) х 101,7% - 18214,15 грн. = 309,64 грн.;

-за період з 31 жовтня 2018 року по 05 грудня 2018 року: (18214,15 грн. - 87,18 грн.) х 101,4% - 18126,97 грн. = 253,78 грн.;

-за період з 05 грудня 2018 року по 30 серпня 2019 року: (18126,97 грн. - 76,30 грн.) х 104,4% - 17974,37 грн. = 790,87 грн.;

-за період з 30 серпня 2019 року по 12 вересня 2019 року: (17974,37 грн. - 373,40 грн.) х 0,0% - 17600,97 грн. = 0,00 грн;

-за період з 30 серпня 2019 року по 30 вересня 2019 року: (17600,97 грн. - 373,40 грн.) х 0,0% - 17227,57 грн. = 0,00 грн;

Загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 становить: 184,38 + 331,50 + 404,94 + 294,17 + 18,38 + 367,09 + 568,35 + 274,85 + 164,72 + 347,55 + 219,38 + 309,64 + 253,78 + 790,87 = 4529,60 грн.

Щодо вимог позивач ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних втрат нарахованих на суму судових витрат - судовий збір за період з 01 січня 2017 року по вересень 2018 року в сумі 47,54 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI із змінами та доповненнями, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, та те, що судові витрати, стягнуті з ОСОБА_3 рішенням суду від 04 жовтня 2018 року у справі №186/1113/18, носять компенсаційний характер, а саме відшкодування витрат понесених позивачем при зверненні до суду, тому інфляційні втрати на даний вид компенсації не нараховуються, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні в цій частині позовних вимог.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому судових витрат по справі суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК Україн и судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., ціна позову 18928,57 грн. Позовні вимоги задоволено частково, стягнуто 5428,45 грн., що становить 28,68% від ціни позову, тому стягненню з відповідача на його користь підлягає сума судового збору пропорційна задоволеній частині позовних вимог - 241,14 грн. (28,68% від сплаченої суми судового збору). Решту судового збору слід залишити за позивачем.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Враховуючи зазначене у відшкодуванні таких витрат позивачу суд відмовляє.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України постанова від 27 квітня 2006 р. № 590.

Згідно якої сума компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати її розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що справа є малозначною та розглядалась за правила спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 708,45 грн. та витрат пов`язаних з прибуттям у суд в розмірі 666,90 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.625, 1048,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265, ЦПК України, - суддя

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про стягнення матеріальної шкоди (інфляційних витрат, процентів за користування грошима та 3% річних від простроченої суми позики) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , суму інфляційних втрат в розмірі 4529 (чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 60 копійок та три проценти річних за договором позики від 01 серпня 2013 року, нарахованих за період з 24 січня 2017 року по 01 січня 2020 року, в розмірі 898 (вісімсот дев`яносто вісім) гривень 85 копійок, а всього стягнути 5428 (п`ять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , 241 (двісті сорок одну) гривню 14 копійок судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.