Постанова

Іменем України

25 травня 2020 року

м. Київ

справа № 279/641/17

провадження № 61-25503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Миніч Т. І., Трояновської Г. С.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті його батька ОСОБА_3 він успадкував легковий автомобіль марки «FORD Fusion comfort», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 грудня 2016 року. Вказаний автомобіль до смерті спадкодавця знаходився в гаражі домоволодіння АДРЕСА_1 , яке попередньо спадкодавцем було відчужене на користь його племінниці ОСОБА_2 . Виконати вимогу позивача щодо повернення автомобіля відповідач відмовилася.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль марки «FORD Fusion comfort», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий універсал - В, кузов № НОМЕР_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у складі судді Коренюка В. П. від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є недоведеним, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження незаконного володіння відповідачем ОСОБА_2 автомобілем марки «FORD Fusion comfort».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «FORD Fusion comfort», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ -легковий універсал-В, кузов № НОМЕР_3 , колір сірий, зареєстрований Коростенським МРЕВ ДАІ УМВС України в Житомирській області 17 березня 2009 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 надав суду першої інстанції достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують його право власності на вищевказаний транспортний засіб та незаконне володіння ОСОБА_2 вказаним автомобілем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 проситьскасувати рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтованими. Вважає, що підстави для витребування у неї майна відсутні, оскільки не доведено, що автомобіль перебуває в її володінні.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на законність й обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

14 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 279/641/17 розподілено судді-доповідачеві.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_3 , зокрема: автомобіль марки «FORD Fusion comfort», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий універсал - В, кузов № НОМЕР_3 , колір сірий, зареєстрований Коростенським МРЕВ ДАІ УМВС України в Житомирській області 17 березня 2009 року.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що успадкований автомобіль знаходиться в гаражі за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживає відповідач ОСОБА_2 , яка успадкувала вказаний будинок. Виконувати вимоги позивача про повернення автомобіля остання категорично відмовилася.

Згідно висновку Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 20 грудня 2016 року та від 26 лютого 2017 року з приводу перешкоджання ОСОБА_2 законному володінні та користуванню автомобілем марки «FORD Fusion comfort», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном за власною волею.

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи шляхом подання віндикаційного позову.

Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі статті 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду судами справи, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду судами справи).

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, зокрема те, що ОСОБА_2 вчиняє дії, які обмежують права ОСОБА_1 , як власника автомобіля марки «FORD Fusion comfort», щодо володіння, користування і розпорядження ним, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування вказаного автомобіля з чужого незаконного володіння.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що в силу статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

У відповідності до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович