Постанова

Іменем України

22 травня 2020 року

м. Київ

справа № 490/10718/16-ц

провадження № 61-39686св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2018 року у складі судді Гуденко О. А. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В., Царюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову та рішень судів

У листопаді 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що їм належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору міни, укладеного 21 жовтня 2014 року.

У цьому ж будинку розташована квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідачами протягом квітня 2016 року самовільно без належних дозволів та без належним чином оформленого проекту виконано реконструкцію їхньої квартири. Реконструкція виконана таким чином, що фактично має місце добудова мансардного поверху із захопленням частини даху над квартирою АДРЕСА_3 . Враховуючи, що роботи проведенні без дозвільних документів це створює загрозу нормальному проживанню їм та членам їх родини, крім того вони позбавлені можливості користуватися частиною даху над своєю квартирою.

Із урахуванням наведених обставин, позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні частиною горища та даху над квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відновити дверний проріз, який існував до січня 2016 року для безперешкодного доступу до горищного приміщення у будинку літера «Б-2», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2018 року позов задоволено частково. Постановлено усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у користуванні частиною горища та даху над квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відновити дверний проріз, який існував до січня 2016 року для безперешкодного доступу для обслуговування вентиляційною системою, розташованою над приміщенням санвузлу квартири АДРЕСА_3 горищного приміщення спільного користування в будинку літер «Б-2», розташованого за адресою : АДРЕСА_4 .

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2018 року залишено без змін.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивачами доведено порушення їхніх прав на користування належним їм майном, відповідачі не надали доказів наявності отриманого у передбаченому законом порядку дозволу на переобладнання горищного простору над квартирою АДРЕСА_2 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду Хопти С. Ф. від 20 липня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

20 вересня 2018 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», вирішено здійснити перерозподіл справ, у яких касаційні скарги подані до Верховного Суду у 2017-2018 роках.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачі не є співвласниками частини другого поверху квартири АДРЕСА_7 , їхні твердження про те, що відповідачі захопили належну їм частину даху є безпідставними. Вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю не підлягають задоволенню, оскільки реконструкція проведена відповідно до вимог чинного законодавства, всі роботи зі зміцнення зовнішніх стін і покрівлі виконанні у межах забудови, після проведення реконструкції відповідачами не створено будь-яких перешкод позивачам у користуванні власністю.

У січні 2019 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_5 , уякому заявники просять відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, у ній не зазначено у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судами обставини

Позивачі є власниками у рівних частках квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 21 жовтня 2014 року.

Відповідно до розпорядженням Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 16 серпня 2012 року № 238-р «Про готовність до експлуатації квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 » визнано готовою до експлуатації квартиру АДРЕСА_3 , яка є чотирикімнатною, загальною площею 92,7 кв. м., житловою площею 56,10 кв. м; за правопопередником позивачів визнано право власності на реконструйовану квартиру із врахуванням надбудови житлової мансарди літер «Бмс», площею забудови 52,6 кв. м.

ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_7 , яка розташована на 1, 2 поверсі одноповерхового будинку, складається з житлових кімнат, кухні, санвузлу та коридору, а також гардеробної у мансардному поверсі площею 27,9 кв. м.

У квітні 2016 року відповідачі здійснили реконструкцію покрівлі над квартирою АДРЕСА_7 із переобладнанням її в мансардний поверх та облаштуванням приміщення кімнати-гардеробної, площею 27,9 кв. м.

Постановою адміністративної комісії Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 18 травня 2016 року ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за факт самовільного збільшення висоти стелі без наявних дозвільних документів у квартирі АДРЕСА_7 .

Відповідачами надані відповідні Технічні звіти про проведення технічного обстеження житлового будинку на АДРЕСА_8 , відповідно до яких технічний стан квартири дозволяв проводити переобладнання горища під мансардний поверх і таке переобладнання можливе за затвердженим проектом і не впливає на технічний стан конструктивних елементів будинку. В 2017 році проведені інженерні-геологічні дослідження та розроблений Творчою майстернею архітектури «Проект» на замовлення відповідачів Робочий проект реконструкції квартири АДРЕСА_2 з надбудовою мансарди. Проте на час розгляду справи вказаний проект не погоджений в установленому законом порядку компетентними державними органами у сфері управління капітальним будівництвом та містобудування.

Представниками адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції проведено комісійне обстеження за вказаною адресою та встановлено, що реконструкція покрівлі здійснена без відповідних дозвільних документів.

У справі проведена судова будівельно-технічна експертиза від 05 вересня 2017 року № 125-064, з висновку якої вбачається, що будівля будинку літер Б-1 1947 року побудови, була одноповерхова в складі двох квартир - АДРЕСА_9, площею 35,7 кв. м та АДРЕСА_10, площею 19,36 кв. м, з коридором загального користування, площею 3,63 кв. м, тобто вхід до будинку був один, у кожну квартиру виконувався через спільний коридор, дах будівлі - односкатний, був спільний на ці дві квартири з одним загальним входом на горище через двірний отвір з фасадної частини житлового будинку. На час дослідження будинок поділений на дві окремі частини у складі двох ізольованих квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

У квітні 2016 року власниками виконана реконструкція квартири АДРЕСА_2 шляхом надбудови мансардного поверху на місці горищного простору, який був загальним із квартирою АДРЕСА_2 . Під час виконання ремонтно-будівельних робіт дверний отвір входу на горище закладений до віконного отвору з встановленням металопластикового віконного склопакету, тобто вхід загального користування на горище відсутній. Квартира АДРЕСА_2 знаходиться у правій боковій частині будинку з окремим входом. Проектна документація на виконання вказаної реконструкції експертові не надана, що є порушенням Державних будівельних норм А.2.2-3-2014 та є самовільною.

Експертом встановлено, що реконструкція квартири АДРЕСА_2 з влаштуванням мансардного поверху з горищного приміщення загального користування із захопленням частини даху над квартирою АДРЕСА_1 створює перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 за цією адресою у частині відсутності безперешкодного користування та обслуговуванням вентиляційного стояку над квартирою в приміщенні санвузла.

Під час виконання цієї реконструкції на місці горищного простору загального користування з квартирою АДРЕСА_3 частина горищного приміщення з вентиляційною трубою над приміщенням санвузла квартири АДРЕСА_3 відійшла до загальної площі мансардного поверху квартири АДРЕСА_2 , при цьому частина вентиляційної труби відрізана та заглушена, що призвело до порушення роботи вентиляції належним чином, що не відповідає вимогам Державних будівельних норм В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція, кондиціонування», на стелі приміщення санвузлу є плями сирості та цвілі, що свідчить про відсутність вентиляції. Так, після перебудови у житловому будинку літер Б-1 на дві відокремлені квартири до складу квартири АДРЕСА_3 увійшов коридор загального користування, який переобладнаний у приміщення санвузла, площею 3,5 кв. м із встановленням вентиляції у вигляді азбестової труби з виходом через горищне приміщення та дах.

Експертом зроблено висновок, що привести горище та дах будинку на АДРЕСА_4 у первісний стан, що існував до її реконструкції станом на 01 січня 2016 року, вважається недоцільним, але необхідно відновити дверний проріз, який існував раніше для безперешкодного доступу на горище.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 317 ЦК Українипередбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

При застосуванні положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що внаслідок здійснення відповідачами реконструкції горищного простору спільного користування створенні перешкоди позивачам у користуванні приміщенням їхньої квартири - санвузлу, а саме вентиляційної системи, дійшов правильного висновку про те, що передбачені статтями 382, 383 ЦК України права позивачів порушені, у зв`язку із чим вони підлягають відновленню із застосуванням способу захисту, який полягає у зобов`язанні відповідачів відновити дверний проріз, який існував до здійснення реконструкції, для безперешкодного доступу позивачам до обслуговування вентиляційної системи.

За своїм змістом доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин.

У справі, яка переглядається, судами дано належну оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко