Єдиний унікальний номер 725/1931/20
Номер провадження 2-з/725/12/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

21.04.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Хоменко Марина Олександрівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування.

28.04.2020 року, до відкриття провадження у справі, позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову. У поданій заяві ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом заборони Приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марини Олександрівни реєструвати та видавати на будь-чиє ім`я свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Із пред`явленої до суду позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до з суду з позовними вимогами: 1) встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; 2) визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом у порядку ст.1264 ЦК України після смерті ОСОБА_3 ; 3) Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом четвертої черги право на спадкування у першій черзі разом із дочкою спадкодавця ОСОБА_2 ; 4) Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, відкрито після смерті ОСОБА_3 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, за змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, суд враховує обмеження, визначені ч.10 ст.150 ЦПК України, відповідно до яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 . На даний час існує спір щодо кола спадкоємців померлого та усунення від права спадкування спадкоємця першої черги.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає вид забезпечення позову шляхом забороною вчиняти певні дії щодо видачі свідоцтва, відповідним заявленим позивачем вимогам, а тому приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марині Олександрівні реєструвати та видавати на будь-чиє ім`я свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити Приватному нотаріусу Хоменко ОСОБА_4 О ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Центру надання адміністративних послуг ЧМР для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька