Провадження № 2-з/522/122/20
УХВАЛА

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

13 травня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву третьої особи ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року, а саме на автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, об`єм двигуна 2967 куб. см., номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначивши, що відповідно до постанови заступника начальника Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Дарган В.О. вказане майно передано йому на підставі ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають йому розпоряджатися зазначеним майном.

У судове засідання 13 травня 2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року, задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 , накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, об`єм двигуна 2967 куб.см., номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за кожним, право приватної власності на 1/2 частини квартири в АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за кожним, право приватної власності на 1/2 частки автомобіля марки «Volkswagen», модель «Touareg», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 02 серпня 2017 року, третя особа - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року замінено третю особу ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_4 ) задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за кожним, права приватної власності на 1/2 частини автомобіля «Volkswagen», модель «Touareg», 2008 року випуску, змінено. Позов ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль у порядку поділу майна подружжя задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за кожним, право власності на Ѕ частини автомобіля «Volkswagen», модель «Touareg», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без реального поділу із залишенням у їхній спільній частковій власності.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за кожним, права приватної власності на Ѕ частини квартири залишено без змін.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 в інтересах якого діяв адвокат Коток А.М., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою від 08 квітня 2020 року Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коток А.М., залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року залишено без змін.

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року, а саме на автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg, об`єм двигуна 2967 куб. см., номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначивши, що відповідно до постанови заступника начальника Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Дарган В.О. вказане майно передано йому на підставі ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають йому розпоряджатися зазначеним майном.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушенні, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначений захід забезпечення був прийнятий судом з метою забезпечення позову та можливості виконання в подальшому рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд врахував наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Суд дійшов висновку що заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту майна, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

З урахуванням доводів позивача, щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням розумності, і адекватності вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, та також того, що вказане рухоме майно перебуває у володінні відповідача, який не позбавлений права розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, суд прийшов до висновку що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що на час ухвалення рішення про забезпечення позову 04.04.2016 року, ще не відбулися торги щодо продажу даного майна і тому заявник не мав до зазначеного майна відношення.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

На думку суду, скасування заходів забезпечення позову, на теперішній час, може, в залежності від прийнятого судового рішення, утруднити його виконання, або зробити виконання судового рішення неможливим, тому у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.158 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви третьої особи ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання. Початок строку на апеляційне оскарження відраховується з наступного дня після закінчення строку дії карантину.

Повний текст ухвали суду складено 18 травня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена