Справа № 638/2235/19
Провадження № 2/638/1781/20
06.05.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Шестака О.І.,
за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, -
В обґрунтування позову зазначено, що 02.09.2017 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та автомобілями «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 ; «Honda», д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль «КІА», д.н.з. НОМЕР_4 , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.10.2017 у справі №638/3912/17, особою винною в настанні вищевказаної ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП.
Посилаючись на п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник позивача вказує, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1445,60 грн.
Посилаючись на п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 ст. 1191 ЦК України, представник позивача вказує, що в зв`язку з тим, що відповідач на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після регламентної виплати на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулось до відповідача з вимогою від 22.10.2018, яка залишилася без уваги останнього.
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності позивача і його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, пояснень, заперечень, а також відзиву від відповідача до суду не надходило.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 грн.; також стягнутий судовий збір в розмірі 320 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що 02.09.2017, близько 18:10 год., керуючи автомобілем «ВАЗ-2103», державний номер НОМЕР_1 , біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Tranzit», державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 та автомобілем «Honda Civic», державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 , які були припарковані, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з ст. 124 КУпАП. Від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода.
Судом встановлено, що станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить витяг з централізованої бази даних МТСБУ щодо наявності чинного договору внутр. Страхування за державним номером транспортного засобу НОМЕР_1 станом на 02.09.2017.
Положеннями ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Основним нормативним документом, що регулює правовідносини в даній сфері господарської діяльності є ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Положеннями пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 цього закону передбачено, що одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах передбачених цим Законом.
Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 зазначеного закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 22 зазначеного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.
Умовами п. 34.2 ст. 34 цього закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
04.09.2017 відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 02.09.2017, о 18:10 год., в м. Харків, пр. Перемоги, 74-а, а саме водій транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 , вдарив припарковані транспортні засоби «Хонда», д.н. НОМЕР_3 , і «Форд», д.н. НОМЕР_2 .
Відповідно до звіту №1059 від 30.10.2017 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, виконаного оцінювачем ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №777/16 від 13.10.2016, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні, автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 , 2012 року виготовлення, пошкодженого при ДТП 02.09.2017, складає 2561,02 грн. без урахування ПДВ.
15.11.2017 ОСОБА_2 , керуючись ст. 35, п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 02.09.2017 на пр. Перемоги, 74-а, м. Харків, за участю транспортного засобу «ВАЗ-2103», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , і транспортних засобів «Хонда», р.н. НОМЕР_3 , і «Форд», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Частиною 1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника.
Положеннями п. 36.2 ст. 36 указаного закону на страховика (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) покладено обов`язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, в порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених в ст. 41 цього Закону.
З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ був залучений суб`єкт оціночної діяльності, вартість послуг якого склала 1445,60 грн.
Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, МТСБУ, сплативши страхове відшкодування, набуло право регресу до відповідача.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.
Отже, законом прямо встановлений порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу.
Як роз`яснено у п.п. 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України.
Виходячи з викладеного, встановивши, що внаслідок компенсації позивачем шкоди потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, позивач набув право вимоги саме в порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови в позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем надано до суду платіжне доручення №1032 від 23.01.2019 про сплату судового збору за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 в сумі 1921 грн.
Таким чином, стягненню з вiдповiдача підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 1921 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 80-82, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 34, 36, 38-41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Шестак О.І.