Справа № 661/1767/20
Провадження № 2/661/575/20
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді - Бойко М.Є.,
за участю секретаря судового засідання - Антоненко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, Херсонської області позовну заяву ОСОБА_1 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з квартири АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності, посилаючись при цьому на те, що не має можливості розпорядитись нею, оскільки, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, ця квартира перебуває під арештом. Підставою для арешту стала постанова ВДВС Новокаховського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2003 року. При цьому власником спірної квартири вказано ОСОБА_2 , тоді як остання ще у 2002 році уклала з позивачкою угоду її купівлі-продажу, тобто на час ухвалення постанови про накладення арешту власником зазначеної квартири вже був не боржник у виконавчому провадженні - Кочергіна О. А. Позивачка вважає, що за таких обставин підстав для накладення арешту у державного виконавця не було, оскільки спірне нерухоме майно вже не належало на праві власності боржникові. Крім того, на даний час жодних виконавчих документів відносно останньої на примусовому виконанні у виконавчій службі Новокаховського міського відділу ДВС не перебуває, що підтверджується відомостями, наданими відділом ДВС. Накладений арешт позбавляє позивачку можливості розпоряджатися своїм майном, а вирішення цього спору в позасудовому порядку є неможливим, тому вона і звертається до суду за захистом своїх порушених прав.
В судове засідання позивачка не з`явилась, проте, надала до суду письмову заяву, в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, справу просила розглядати в її відсутність, заперечень проти винесення заочного рішення не надала.
Представник відповідача - Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання також не з`явився, відомостей щодо поважності причин такої неявки суду не надав, про час та дату судового засідання був обізнаний, що підтверджується його письмовим клопотанням про витребування доказів.
За таких обставин суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалити при цьому заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що , відповідно до договору купівлі-продажу від 06.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк І.П. за №4052, ОСОБА_1 - позивачка по справі придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спірну квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.04.2020 року арешт на спірну квартиру накладався на підставі постанови від 17.03.2003 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 , яку зазначено цієї нерухомості.
Згідно відповіді начальника Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. №153/9122 від 17.04.2020 року та відзиву на позовну заяву, станом на 30.04.2020 року виконавчі документи відносно ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебувають, надати будь-які документи матеріалів виконавчого провадження неможливо, оскільки відповідно до вимог розділу ХІ Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, тобто на теперішній час матеріали виконавчих проваджень після спливу цього строку знищені.
Судом, за клопотанням начальника Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено запит до Державного нотаріального архіву Херсонської про витребування архівної копії постанови про арешт майна боржника від 17.03.2003 року, який залишився без відповіді.
Відомості щодо наявності інших виконавчих документів з метою примусового виконання яких було б накладено арешт на спірну квартиру, суду також не надано.
Отже, з матеріалів, наявних у справі, вбачається, що нерухоме майно, на яке накладено арешт, а саме: квартира АДРЕСА_1 з 2002 року, не є власністю боржника - ОСОБА_2 , остання разом з іншими членами її сім`ї відчужила це майно позивачці ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2002 року. Таким чином, на час накладення арешту у 2003 році вказана квартира вже не належала ОСОБА_2 , оскільки була передана у власність позивачки ще у 2002 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, оскільки спірна квартира не перебувала у власності боржника ОСОБА_2 на час накладення на неї арешту та внесення обтяжень до Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позов підлягає задоволенню.
Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись: Конституцією України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду або через Новокаховський міський суд Херсонської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)…строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко