П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

м. Харків

Справа № 634/734/19

Провадження № 22-ц/818/1629/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Первомайська місцева прокуратура в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року в складі судді Єрьоміної О.В.

встановив:

У липні 2018 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» Щербак К.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев.

Позовна заява мотивована тим, що 14 листопада 2017 року близько 10.00 години ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу с. Катеринівка Сахновщинського району Харківської області, у кварталі № НОМЕР_1 виділі № НОМЕР_2 , умисно, протиправно, за допомогою бензопили марки «Goodluck», зрізав два сироростучих дерева, а саме: дуб звичайний діаметром 46/36 см та ясен звичайний діаметром 44/32 см, не маючи на це дозвільних документів, заподіявши матеріальну шкоду ДП «Красноградського лісового господарства «Сахновщинське лісництво», у сумі 17035 грн 97 коп.

За даним фактом правоохоронними органами було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 246 КК України.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 246 КК України було закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» від 06 вересня 2018 року, яким було внесено зміни до ст. 246 КК України щодо розміру спричиненої шкоди, необхідної для кваліфікації за цією статтею.

Тому позивач просить суд стягнути на свою користь із ОСОБА_1 майнову шкоду завдану втратою двох сироростучих дерев породи дуба та ясена в розмірі 17035,97 грн.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року у задоволенні позову Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев відмовлено.

03 січня 2020 року прокуратурою Харківської області засобами поштового зв`язку на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов помилкового висновку, що прокурором не надано належних та допустимих доказів які б підтверджували факт вирубки дерев, і як наслідок заподіяння шкоди ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст.77-78 ЦПК України, судом не взято до уваги доводи прокурора, що факт здійснення відповідачем незаконної вирубки лісу вже встановлено судовим рішенням та не потребує доказування. Так, ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року у справі № 634/107/18 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 246 КК України та закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 246 КК України у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» від 06 вересня 2018 року, яким скасована кримінальна відповідальність в разі завдання збитків у розмірі меншому за 192000,00 грн. Ухвала суду набрала чинності 03 квітня 2019 року. Вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що 14 листопада 2017 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи поблизу с. Катеринівка Сахновщинського району Харківської області, в кварталі № НОМЕР_1 виділі №5, умисно та протиправно за допомогою бензопили марки «Goodlack», зрізав 2 сироростучих дерева, а саме: дуб звичайний діаметром 46/36 см та ясен звичайний діаметром 44/32 см не маючи на це дозвільних документів, заподіявши ДП "Красноградський лісгосп" шкоду у сумі 17 035, 97 гривень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

12 лютого 2020 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Щербак К.В. подав відзив на апеляційну скаргу.

Вважає, що доводи заступника прокурора Харківської області викладені у апеляційній скарзі є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду 1-ї інстанції скасуванню із одночасним ухваленням рішення про задоволення позовних вимог прокурора в повному обсязі. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 246 КК України та закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 246 КК України у зв`язку з набранням чинності Закону - України «Про внесення змін до деяких актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню пооброблених лісоматеріалів» від 06 вересня 2018 року, яким скасована кримінальна відповідальність за ст. 246 КК України в разі завдання збитків у розмірі меншому за 1921000 гривень. Із вказаної ухвали вбачається, що 14 листопада 2017 року близько10 год. 00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи поблизу с. Катеринівка Сахновщинського району Харківської області, в кварталі № НОМЕР_1 виділі № НОМЕР_2 , умисно та протиправно за допомогою бензопили марки «Goodlack», зрізав 2 сироростучих дерева, а саме: дуб звичайний діаметром 46/36 см та ясен звичайний діаметром 44/32 см не маючи на це дозвільних документів, заподіявши ДП "Красноградський лісгосп" шкоду у сумі 17035,97 гривень. Таким чином, судом встановлено обставини вчинення злочину, особу яка його вчинила та суму шкоди, завданої злочином (17 035,971 гривень), яка виявилась меншою ніж 1 921 000,00 гривень та, як наслідок, судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Таким чином, обставини та підстави звернення до суду із даним позовом встановлені ухвалою суду у кримінальному провадженні і не підлягають доказуванню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з декриміналізацією кримінальної відповідальності за вчинене злочинне діяння. Суд не вбачав підстав для притягнення ОСОБА_1 до цивільно-правової відповідальності за незаконну порубку дерев, оскільки не доведено, що з вини ОСОБА_1 завдана ця шкода, тому у задоволенні позову Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» до нього про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, слід відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 246 КК України та закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 246 КК України у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» від 06 вересня 2018 року, яким було внесено зміни до ст. 246 КК України щодо розміру спричиненої шкоди, необхідної для кваліфікації за цією статтею. Скасована кримінальна відповідальність в разі завдання збитків у розмірі меншому за 1921000 грн. Ухвала набрала законної сили 03 квітня 2019 року. Цивільний позов про відшкодування шкоди в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Органами досудового розслідування встановлено, що 14 листопада 2017 року близько 10.00 години, перебуваючи поблизу с. Катеринівка Сахновщинського району Харківської області, у кварталі № НОМЕР_1 виділі № НОМЕР_2 , умисно, протиправно, за допомогою бензопили марки «Goodluck», зрізав два сироростучих дерева, а саме: дуб звичайний діаметром 46/36 см. та ясен звичайний діаметром 44/32 см., не маючи на це дозвільних документів, заподіявши матеріальну шкоду ДП «Красноградського лісового господарства «Сахновщинське лісництво», у сумі 17035 грн. 97 коп.

Під час судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 свою провину заперечував, посилаючись на те, що дерев не спилював, а лише хотів перевезти вже спиляні дерева.

З протоколу огляду місця події від 14 листопада 2017 року вбачається, що місцем огляду є ділянка лісу, а саме квартал НОМЕР_1 , виділ 5, розташованої на території Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Під час огляду даного квадрату було виявлено бортовий автомобіль УАЗ, зеленого кольору. Поруч виявлено чоловіка, який представився як ОСОБА_1 У кузові даного автомобіля було виявлено дрова дуба звичайного та бензопилу «Goodluck» червоного кольору. На відстані 4 метрів від автомобіля УАЗ було виявлено пеньок дуба звичайного, діаметром 46 см з маркуванням СП821. По дорозі до колишнього приміщення «Будинку риболова» на протилежній стороні дороги виявлено спиляне дерево ясена звичайного та пеньок ясена звичайного, діаметром 44 см з маркуванням СП 821. (а.с.4-7).

Із акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 14 жовтня 2017 року вбачається, що у квартал 34, виділ АДРЕСА_1 , що знаходиться у віданні ДП «Красноградське лісове господарство» було виявлено пні від незаконно зрубаного сироростучих дерев, а саме: дуба звичайного, діаметром 46 см у кількості 1 шт., ясена звичайного діаметром 44 см. Поруб здійснено за допомогою бензомоторної пилки Goodluck» червоного кольору. На місці вчинення правопорушення виявлено чоловіка ОСОБА_1 , автомобіль УАЗ, зеленого кольору, без номерного знаку, загружений дровами та бензопилу «Goodluck» червоного кольору. У результаті правопорушення заподіяно шкоду лісовому господарству у розмірі 17035, 96 грн. (а.с. 9).

Із матеріалів справи не вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП.

З мотивувальної частини ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року вбачається, що при постановленні ухвали суд виходив з того, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності відсутні у зв`язку з декриміналізацією відповідальності за злочинне діяння та керувався положеннями п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Згідно з ч. 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

При розгляді справи позивач, звертаючись до суду, не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, факт заподіяння шкоди саме відповідачем. Клопотань про допит у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заявлено не було. До матеріалів справи в якості обґрунтування позовних вимог надано лише копії протоколів допиту зазначених осіб.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з декриміналізацією кримінальної відповідальності за вчинене злочинне діяння. Відомості про те, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Інших належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що з вини ОСОБА_1 завдана ця шкода, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, не надано, позовні вимоги є недоведеними, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Красноградське лісове господарство» до нього про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, є правильним.

Що стосується закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі ухвали суду від 26 березня 2019 року у зв`язку з декриміналізацією злочину, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі якщо, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Враховуючи нереабілітуючий характер цієї підстави, з урахуванням того, що її застосуванням фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння, особа, щодо якої кримінальну справу закрито у зв`язку з усуненням новим кримінальним законом злочинності і караності інкримінованого їй діяння, повинна мати можливість реалізувати у суді своє право на судовий захист, а суд, в свою чергу, - перевірити і оцінити законність і обґрунтованість прийнятих у даному провадженні процесуальних рішень, в яких зафіксована висунута щодо особи підозра у злочині на основі матеріалів, зібраних як на стадії досудового розслідування, так і стадії судового розгляду .

Тобто, у випадку встановлення судом під час судового розгляду провадження підстав для закриття кримінального провадження у відповідності з п.4 ч.1 ст.284 КПК України суд повинен встановити: чи мала місце подія кримінального правопорушення, чи міститься в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване органами досудового слідства, та лише якщо в судовому засіданні доведено, що особа вчинила діяння і кримінальна відповідальність за це діяння скасована, має законні підстави для закриття кримінального провадження з зазначених вище підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою

В суді першої інстанції відповідач зазначав, що свою вину у ході судового слідства не визнавав та шкоду своїми діями не заподіював, оскільки він безпосередньо дерев не пиляв.

З мотивувальної частини ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року вбачається, що суд закрив провадження з підстав, визначених п.4 ч.1 ст. 284 КПК, відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасовано кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. З судового рішення не вбачається та в ухвалі суду від 26.03.2019 року не зазначено, чи вчинював ОСОБА_1 діяння, яке було інкриміноване йому стороною обвинувачення, та чи фактично встановлено його причетність до інкримінованого йому діяння.

Таким чином, під час судового розгляду справи в порядку цивільного судочинства позивач повинен був надати суду належні, допустимі та достатні докази підтверджуючі, що саме ОСОБА_1 здійснив спил дерев.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд доходить висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і доводами скарги не спростовується, судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина