Справа № 428/68/20
Провадження № 2/428/20/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Гуртової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , разом з позивачем. Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем за законом майна померлого.

18 липня 2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1/2 частку спільної квартири. Оглянувши документи, нотаріус повідомила позивачу про розбіжності у написанні прізвища її чоловіка у свідоцтві про право власності на квартиру, а саме в свідоцтві про право власності на житло українською мовою зазначено « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть українською зазначено « ОСОБА_2 ». Після чого позивачка намагалась самостійно внести зміни у свідоцтво про право власності на житло, для чого 29.10.2019 звернулась до органу, який видавав свідоцтво, однак отримала відмову, так як Орган приватизації не має можливості вносити зміни в свідоцтво про право власності на житло, так як порядок внесення виправлення не передбачено чинним законодавством.

28 листопада 2019 року нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документів, які підтверджують право власності на вищевказану квартиру за спадкодавцем ОСОБА_2 . У зв`язку з неможливістю на даний час внести зміни чи виправити помилку в написанні прізвища її чоловіка в правовстановлюючому документі на житло, позивач не має можливості реалізувати свої права щодо отримання спадщини.

У своїй позовній заяві позивачка просила суд: встановити, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане відділом приватизації житла міськвиконкому від 20 січня 1997 року та зареєстроване у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за № 472 від 18 лютого 1997 року на ім`я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла міськвиконкому НОМЕР_6 від 20 січня 1997 року та зареєстрованого у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за № 472 від 18 лютого 1997 року, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , виданого міським ЗАГС Ворошиловградської області 05.10.1986 року, 5 жовтня 1986 року ОСОБА_2 (російською мовою) уклав шлюб з ОСОБА_1 (російською), актовий запис № 999. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 (російською).

Згідно із довідкою № 25851 від 28.11.2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 23.01.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 23.01.2019, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 164.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 58534993 від 29.11.2019 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 64479546, спадкодавцем в якій є ОСОБА_2 .

Згідно з копією домової книги на квартиру АДРЕСА_1 , у квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (російською мовою).

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1561/02-31 від 28 листопада 2019 року, державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_1 - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано документів, які підтверджують право власності на квартиру (спадкове майно).

Згідно з копією заповіту від 25.11.2015 серії НАР 989472 посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстрованого у реєстрі № 1-1358, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , все належне йому майно.

Згідно з копією заяви про відмову від спадщини від 18.07.2019, державний нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєва Л.О. прийняла від ОСОБА_9 заяву, якою він відмовився від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму ВСУ при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи викладене вище, судом вбачається, що розбіжність у прізвищі чоловіка позивача у свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності на житло від 20.01.1997 року на квартиру АДРЕСА_1 виникла у зв`язку з невірним перекладом прізвища чоловіка заявника з російської мови « ОСОБА_2 » на українську мову « ОСОБА_2 » замість належного « ОСОБА_2 ».

Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , так як є дружиною померлого, звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, оскільки вважає, що прийняла спадщину, тому що мешкала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас позивач отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець померлого ОСОБА_2 , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останнього, оскільки позивачка фактично прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити, що свідоцтво про право власності на житло, видане Відділом приватизації житла міськвиконкому НОМЕР_6 від 20.01.1997, зареєстроване в Сєвєродонецькому БТІ за № 472 від 18.02.1997 року, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 38,0 кв.м., житлова 18,9 кв.м.), яка на праві власності належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач: Сєвєродонецька міська рада Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бул. Дружби Народів, б. 32, .

Суддя І. С. Посохов