Справа № 697/931/20
Провадження № 2-н/697/11/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року в сумі 52000 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що зазначена заява про видачу судового наказу не підлягає розгляду в порядку наказного провадження з наступних підстав.

Так, заявник ОСОБА_1 у заяві зазначила, що вона з 19.06.2017 до 04.12.2018 працювала в ПАТ "Швейна фабрика Лібовнера" на посаді заступника директора по маркетингу та зовнішньоекономічних зв`язках. Після звільнення із ПАТ "Швейна фабрика Лібовнера" 04.12.2018 їй не було виплачено заборгованість із заробітної плати у розмірі 156338,05 грн., що підтверджується судовим наказом Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі №697/1563/19 від 27.06.2019 та ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі №697/1563/19 від 03.07.2019.

Оскільки, вказану заборгованість виплачено не було, 01.12.2019 нею було подано позов до суду про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/3052/19 від 31.01.2020 стягнуто з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» (), на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку заробітної плати у розмірі 123500,00 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 14666,02 грн., а всього на загальну суму 138166 (сто тридцять вісім тисяч сто шістдесят шість) грн. 02 коп., з утриманням з цих сум податків й інших обов`язкових платежів.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року в сумі 52000 грн., у зв`язку з тим, що станом на 30.04.2020 боржником ні рішення суду від 31.01.2020, ні судовий наказ від 27.06.2019 не виконано.

Згідно частини 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Отже, законодавцем передбачена можливість стягнення середнього заробітку в наказному провадженні лише за умови подання одночасно вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Відтак, положеннями статті 161 ЦПК України не передбачено видачу судового наказу, якщо заявлено окремо вимогу про стягнення середнього заробітку.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, із копії довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату, яка підписана директором Пастушенко Д.О. від 15.03.2019 (а.с.4), вбачається, що у ній міститься інформація про невиплачену заборгованість за 19 місяців, а не станом на травень 2020 року - дату звернення до суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах заяви довідки про розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року в сумі 52000,00 гривень, дана вимога не є безспірною.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 161, 165 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» середнього заробітку за час затримки розрахунку із заробітної плати за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року, відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з цими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційному суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О . М . Льон