Ухвала

22 травня 2020 року

м. Київ

справа № 178/1744/17

провадження № 61-7968ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інгосстрах») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача 72 684,06 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування та судові витрати.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «Інгосстрах» обґрунтовано тим, що 18 березня 2015 року між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та Акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») було укладено договір страхування № DNHSIIV129738, згідно з умовами якого вони зобов`язалися, що у разі настання страхового випадку, сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується договором. 15 травня 2015 року приблизно о 15 годині на автошляху Григорівка-Межова-Красноармійськ на 20 км + 500 м. відбулась дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року винним у скоєнні вказаної ДТП визнано водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . В результаті ДТП власнику застрахованого автомобіля заподіяно майнову шкоду. Відповідно до рахунків СТО ТОВ «Приват-Авто» від 04 червня 2015 року № 8888 на суму 23 070 грн та згідно з калькуляцією СТО ТОВ ОСОБА_2. від 03 червня 2015 року № СФ-0000010 на ремонт автомобіля затрачено 104 670 грн, тобто розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого автомобіля склав 127 740 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику, з урахуванням підпунктів 15.9, 15.11, 15.12 договору страхування, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи та на підставі страхового акта від 14 липня 2015 року № Э.ENSTRAX/3.10330217, складає 72 684,06 грн. Страхове відшкодування виплачено в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 15 липня 2015 року № 3082. Отже, з боку ПрАТ «СК «Інгосстрах» виконані в повному обсязі усі вимоги за договором страхування, тому страхова компанія має право вимоги з відповідача стягнення вказаної суми. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Криничанський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 23 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 16 квітня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Інгосстрах» задовольнив. Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Інгосстрах» 72 684,06 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, та судові витрати в розмірі 4 000 грн.

13 травня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, у розмірі 72 684,06 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом застосовано норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) та Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц (провадження № 61-31268св18), як на підставу касаційного оскарження судових рішень в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко