Постанова

Іменем України

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 653/1198/17-ц

провадження № 61-16640св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року у складі судді Берлімової Ю. Г. та постанову апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року у складі суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

учасники справи:

позивач - керівник Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року керівник Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області звернувся до суду із позовом в інтересах державив особі Херсонської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів та звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва, посилаючись на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у власності держави та незаконно, безкоштовно використовується відповідачем ОСОБА_1 без належної землевпорядної та дозвільної документації під розміщення будинку для відпочинку, який зведено самочинно.

На підставі рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на будинок відпочинку літ. «НОМЕР_1» з підвалом по АДРЕСА_1 . Вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Отже, підстава для реєстрації права власності скасована. Однак, достовірно знаючи про це, 11 липня 2013 року ОСОБА_1 переоформив право власності на ОСОБА_2 , який в той же день переоформив право власності на зазначений вище будинок знову на ОСОБА_1 . На підставі викладеного, враховуючи незаконність угод щодо самочинно зведеного нерухомого майна, прокурор просив визнати недійсними договори купівлі-продажу, зобов`язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку державної власності та скасувати реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку для відпочинку з підвалом «пд.» літер. «НОМЕР_1» по АДРЕСА_1 , укладений 11 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васильковою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 1288. Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку для відпочинку з підвалом «пд.» літер. «НОМЕР_1» по АДРЕСА_1 , укладений 11 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васильковою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 1298. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку державної власності з кадастровим номером :11:002:0054, шляхом знесення самочинно зведеного будинку для відпочинку літ. «НОМЕР_1» підвалом «пд». Скасовано реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна № 21, а саме: реєстраційний запис № 1604784 від 11 липня 2013 року про реєстрацію прав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1288 від 11 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васильковою О. В. та реєстраційний запис № 1608580 від 11 липня 2013 року про реєстрацію прав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1298 від 11 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васильковою О. В.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно матеріалів, наданих управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, а саме - акта перевірки будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літера НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , від 14 квітня 2016 року, виявлено, що на території ДОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» самовільно виконано будівельні роботи із реконструкції будинків відпочинку, а саме: ОСОБА_1 самовільно без реєстрації дозвільної документації на початок виконання будівельних робіт проводились роботи щодо реконструкції будиночків відпочинку, в тому числі і будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літери НОМЕР_1. Отже, встановлено, що на момент укладання спірних договорів вищевказана земельна ділянка на законних підставах не перебувала у власності чи користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а перебувала та перебуває у власності держави. Зважаючи на те, що предметом спірних договорів було майно, яке незаконно розміщувалось на земельній ділянці державної власності, про що було достовірно відомо сторонам, вказані договори є такими, що порушують публічний порядок та підлягають визнанню недійсними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановоюапеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що право власності у ОСОБА_1 не виникло, оскільки особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, та рішення суду, на підставі якого зареєстровано право власності на вищевказаний самочинно зведений будинок відпочинку літ. «НОМЕР_1», скасовано. Отже, ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу будинку не набув належних підстав для розпорядження самочинно зведеним будинком, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правочин від 11 липня 2013 року щодо переоформлення самочинно зведеного нерухомого майна від ОСОБА_1 ОСОБА_2 є недійсним з моменту його вчинення, оскільки суперечить вимогам статтям 203, 215 ЦК України. Враховуючи викладене, укладення договору купівлі-продажу цього будинку не створює у покупця ОСОБА_2 прав та обов`язків щодо придбаного будинку та відповідно не надає права подальшого відчуження будинку в той же день знову на ім`я ОСОБА_1 . Із матеріалів інвентаризаційних справ за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, із схематичного плану об`єктів за вказаною адресою вбачається, що будинок для відпочинку «НОМЕР_1» з підвалом, який є предметом даного спору, зведений на місці гаража літ. «К» та частини складу «Н» з підвалом після їх знесення попереднім власником, що відповідним чином зафіксовано та внесені зміни в технічну документацію від 27 березня 2008 року (а. с.16, 18 інвентарної справи ІІ частина (продовження)). Отже, мало місце зведення новоствореного об`єкта і вирішувати питання про можливість його приведення до попереднього стану немає правових підстав.

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що реєстрація його права власності на спірний об`єкт нерухомості не скасована, а тому він є власником майна та мав повноваження на його відчуження. Суд не дослідив, чи можлива перебудова самочинного будівництва. Дитячий оздоровчий табір «ІНФОРМАЦІЯ_1» був побудований та належав колишньому колгоспу «Росія» Новотроїцького району Херсонської області. Рішенням виконкому Генічеської районної Ради депутатів трудящих № 426 від 22 березня 1973 року «О передаче земельного участка колхозу «Россия» Новотроицкого района под пионерский дагерь из земель госземфонда района» було вирішено передати 1,6 га колгоспу «Росія» із держземфонду району на Арабатській Стрілці . Цей цілісний об`єкт і нерухомості було побудовано колгоспом «Росія» у 70-тих роках і протягом наступних років розпорядники земель державної власності змінювалися, а тому видавалися нові акти органів влади стосовно права користування земельною ділянкою. Спірна земельна ділянка виділена у відповідності до вимог закону колишнім власникам, саме на ній знаходиться спірна будова, яка йому належить. Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що мало місце зведення новозбудованого об`єкта, а не реконструкція існуючого.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-ІХ).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди установили, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року позов ОСОБА_1 до спілки власників (співвласників) «Росія» про визнання права власності на новостворене, самочинно збудоване майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: будинок для відпочинку літер «НОМЕР_1» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Генічеське державне бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 31918533, ОСОБА_1 29 жовтня 2010 року на підставі вищевказаного рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 зареєстрував право власності на будинок відпочинку з підвалом, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року за апеляційною скаргою прокурора Новотроїцького району рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спілки власників (співвласників) «Росія» про визнання права власності на новостворене, самочинно збудоване майно скасованео, ухвалено нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказаним рішенням апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 не є власником (користувачем) земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно йому не надавалась, як і належний дозвіл та затверджений проект на будівництво. Також встановлено, що нерухоме майно не здавалось в експлуатацію в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243.

Згідно договору купівлі-продажу від 11 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Васильковою О. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1288, ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 будинок для відпочинку літер «НОМЕР_1» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м на земельній ділянці, що має кадастровий номер :11:002:0054, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказаний будинок для відпочинку із підвалом за № 21.

В подальшому, того ж дня, як вбачається з договору купівлі-продажу від 11 липня 2013 рок,у посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Васильковою О. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1298, ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 той самий будинок для відпочинку літерою «НОМЕР_1» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м, на земельній ділянці, що має кадастровий номер :11:002:0054, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 05 січня 2017 року земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0054, площею 1,2114 га, яка розташована на території Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, відноситься до земель рекреаційного призначення та перебуває у власності Херсонської обласної державної адміністрації.

Будинок відпочинку НОМЕР_1 з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 не прийнято в експлуатацію у встановленому заокном порядку.

Згідно акта перевірки будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літера НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , від 14 квітня 2016 року виявлено, що на території ДОТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» самовільно виконано будівельні роботи із реконструкції будинків відпочинку, а саме: ОСОБА_1 самовільно без реєстрації дозвільної документації на початок виконання будівельних робіт проводились роботи щодо реконструкції будиночків відпочинку, в тому числі і будиночку для відпочинку з підвалом «пд.» літера НОМЕР_1.

Відповідно до статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Під відведенням (наданням) земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів, укладених із фізичною чи юридичною особою.

Мета надання земельної ділянки вказується у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

ОСОБА_1 обґрунтовує правомірність ним використання спірної земельної ділянки під будівництво посиланням на те, що дитячий оздоровчий табір «ІНФОРМАЦІЯ_1» був побудований та належав колишньому колгоспу «Росія» Новотроїцького району Херсонської області; рішенням виконкому Генічеської районної Ради депутатів трудящих № 426 від 22 березня 1973 року «О передаче земельного участка колхозу «Россия» Новотроицкого района под пионерский дагерь из земель госземфонда района» було вирішено передати 1,6 га колгоспу «Росія» із держземфонду району на Арабатській Стрілці ; цей цілісний об`єкт нерухомості було побудовано колгоспом «Росія» у 70-тих роках і протягом наступних років розпорядники земель державної власності змінювалися, а тому видавалися нові акти органів влади стосовно права користування земельною ділянкою; спірна земельна ділянка виділена у відповідності до вимог закону колишнім власникам, саме на ній знаходиться спірна будова, яка йому належить.При цьому заявник посилається на рішення сесії Щасливцівської сільської ради Генічеського району від 31 березня 2000 року про погодження ТОВ «Росія» (правонаступнику колгоспу «Росія») місця розташування дитячого оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» та дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 1,6 га; розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 09 червня 2005 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування»; рішення виконкому Щасливцівської сільської ради № 234 від 22 листопада 2007 року «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення оздоровчого табору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2010 року № 148 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки».

Разом з тим, не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Таким чином, за відсутності рішення компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування, здійснення на цій ділянці будівництва вважатиметься самочинним будівництвом на ділянці, що не відведена для цієї мети.

Крім того, позивач звертався із вимогами про визнання права власності на самочинно збудоване майно (будинок для відпочинку літер «НОМЕР_1» з підвалом «пд.», загальною площею 76,9 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 ) до спілки власників (співвласників) «Росія» та в позові зазначав, що будинок є новоствореним, а не реконструйованим; рішення компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування попередньому власнику нерухомості під забудову ОСОБА_1 не надав, а тому доводи касаційної скарги про те, що спірна земельна ділянка виділена у відповідності до вимог закону колишнім власникам для будівництва та проведення ним реконструкції існуючого об`єкта нерухомості, є безпідставними.

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація не є правовою підставою виникнення права власності, а є лише офіційним його визнанням. Сама по собі не скасована державна реєстрація після скасування рішення суду, яким було визнано право власності на об`єкт, не створює підстав для розпорядження цим об`єктом.

Отже, ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу будинку не набув належних підстав для розпорядження самочинно зведеним будинком, а тому суди дійшли правильного висновку про те, що правочин від 11 липня 2013 року щодо переоформлення самочинно зведеного нерухомого майна від ОСОБА_1 ОСОБА_2 є недійсним з моменту його вчинення, оскільки суперечить вимогам статей 203, 215 ЦК України.

Враховуючи викладене, укладання договору купівлі-продажу цього будинку не створює у покупця ОСОБА_2 прав та обов`язків щодо придбаного будинку та відповідно не надає права подальшого відчуження будинку в той же день знову на ім`я ОСОБА_1 .

За таких обставин, суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку про задоволення вимог щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного будинку літ. «НОМЕР_1» з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку державної власності з кадастровим номером :11:002:0054 шляхом знесення самочинно зведеного будинку зазначеного вище. Як похідні, задоволені позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна № 21, а саме: реєстраційний запис № 1604784 від 11 липня 2013 року про реєстрацію прав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1288 від 11 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васиоьковою О.В. та реєстраційний запис № 1608580 від 11 липня 2013 року про реєстрацію прав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1298 від 11 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Васильковою О. В.

Безпідставними є посилання заявника на те, що суд не дослідив, чи можлива перебудова самочинного будівництва, оскільки питання щодо перебудови об`єкта самочинного будівництва вирішується у випадку проведення будівництва на земельній ділянці, наданій у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, проте у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.

У спірних правовідносинах нерухомість зведено на земельній ділянці, яке не належить ОСОБА_1 Власником спірної землі є держава в особі Херсонської обласної державної адміністрації, а тому відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

З урахуванням викладеного, суди вирішили справу із правильним застосуванням норм статті 376 ЦК України та дотриманням норм процесуального закону, що не спростовано доводами касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Ргопіпа V. ІІкгаіпе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко