КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5698/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В., Голуб С.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В :

у січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди, укладеної в ході виконання рішень Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року та Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №МL-009/454/2007 від 04 грудня 2007 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року клопотання про затвердження мирової угоди повернуто заявникам.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що на момент звернення до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, не було відкрито виконавчих проваджень і сторони не могли звернутися до державного виконавця із заявою про затвердження мирової угоди.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Повертаючи клопотання про затвердження мирової угоди заявникам, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що дане клопотання подано особою, яка не вправі подавати до суду мирову угоду, укладену в процесі примусового виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 116983,64 дол. США, що еквівалентно 1536637,55 грн., 1500000 грн., та судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 скасоване та ухвалене в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, а рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 змінене - стягнута заборгованість по тілу кредиту в розмірі 89873,20 дол. США, пеня в розмірі 1500000 грн. та судові витрати в розмірі 3828,96 грн.

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року залишено без змін.

За вказаним рішенням видано виконавчий лист, який було втрачено державним виконавцем.

На підставі дубліката виконавчого листа, 29 травня 2019 року державний виконавець Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Осовська В.В. відкрила виконавче провадження № 59232752.

10 липня 2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено договір факторингу № б/н, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» прийняло на себе право грошової вимоги за кредитним договором № ML-009/454/2007 від 04.12.2007.

10 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (цедентом) та ОСОБА_1 (цесіонарієм) укладено договір про відступлення прав вимоги (цесія), відповідно до умов якого цедент відступив цесіонарію право вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року замінено первісного стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на правонаступника - ОСОБА_1.

16 січня 2020 року на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, повернувши клопотання про затвердження мирової угоди заявникам, оскільки законодавцем чітко визначено суб`єкт, який має право подати до суду клопотання про укладення мирової угоди, укладеної в процесі примусового виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент звернення до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди не було відкрито виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судовий процес закінчився з моменту набрання рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року законної сили, яке перебуває в процесі виконання, а іншої процедури укладення мирової угоди після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 434 ЦПК України, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб