Справа № 285/4498/19
Провадження № 2/685/149/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року смт Теофіполь
Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого Бурлак Г.І.
з участю секретаря Ковальчука О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі
справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку
встановив:
позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку, мотивуючи його тим, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №133 від 01.07.2017солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 прийнятий на військову службу та зарахований до списків особового складу та призначений на посаду курсанта.Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 , неодноразово порушував вимоги ст. 11, 12, 13, 49, 24, 19 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ, ст.1, 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XVI, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, берегти державне майно.Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №269 від 28.11.2017 за систематичне порушення військової дисципліни ОСОБА_1 був звільнений у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність). Пунктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 2409 грн. 11 коп. обчислену пропорційно часу що залишився до кінця строку.Відповідач 28 листопада 2017 року справи та посаду здав та вибув до Теофіпільського РВК Хмельницької області для зарахування на військовий облік. Оскільки відповідач при звільненні не здав речове майно, строк носіння якого не закінчився, то він заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 на суму 2409 грн. 11 коп.З грошового забезпечення ОСОБА_1 було здійснено відрахування у сумі 441, 28 грн. На теперішній сума заборгованості становить 1967,83 грн. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача невідшкодовану шкоду в розмірі 1967 грн. 83 коп. та 1921 грн. судового збору.
Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач , про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується поштовим повідомленням, в суд не з?явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 2 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо).
Ст.12 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Статтею 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами. Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.
Згідно з п. 4 розділу III «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України» від 29.04.2016 № 232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Стаття 177 Цивільного кодексу України передбачає, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Отримавши речове майно ОСОБА_1 набув право власності на нього.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
В судовому засіданні встановлено, що наказом №133 від 01.07.2017 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 , наказом №269 від 28.11.2017 його було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв?язку із службовою невідповідністю, проведено відрахування вартості обмундирування в сумі 2409,11, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння. Згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань, залишок до стягнення з ОСОБА_1 становить 1967,83 грн.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 в дохід держави необхідно стягнути 1967,83 грн на відшкодування вартості обмундирування, строк носіння якого не минув.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. 1167 ЦК України, ст. 81, 89, 263ЦПК України, райсуд
ухвалив:
позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 обліковий номер НОМЕР_2 в дохід держави 1967,83 грн (одну тисячу дев?ятсот шістдесят сім грн 83 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 обліковий номер НОМЕР_2 на користь військової частини НОМЕР_1 1921 грн (одну тисячу дев?ятсот двадцять одну грн) судового збору.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до Теофіпольського районного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий