Ухвала

22 травня 2020 року

м. Київ

справа № 569/11319/19

провадження № 61-7911ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради (далі - КП «Управління майновим комплексом») на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи за період з 27 липня 2015 року по 08 квітня 2019 року в розмірі 367 947,42 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з КП «Управління майновим комплексом» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2015 року по 08 квітня 2019 року в сумі 367 947,42 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з КП «Управління майновим комплексом» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 12 253 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року апеляційну скаргу КП «Управління майновим комплексом» задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року скасовано в частині допуску до негайного виконання цього рішення щодо стягнення середнього заробітку в сумі 12 253 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

08 травня 2020 року КП «Управління майновим комплексом» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 367 947,42 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення КП «Управління майновим комплексом» вказало, що суди не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 389/1297/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 817/1169/16, від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, від 11 лютого 2019 року у справі № 2609/11956/12-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 694/215/16 від 11 липня 2019 року у справі № 466/5356/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/23071/18 про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має разовий характер і є компенсаційною виплатою, а не оплатою праці за виконану роботу, тому при його розрахунку не здійснюється коригування на коефіцієнти підвищення заробітної плати.

Наведені заявником доводи є істотними, свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для розгляду справи судом касаційної інстанції.Тому, не дивлячись на те, що ціна позову в цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскаржувані в ній судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки викладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі.

КП «Управління майновим комплексом» заявило клопотання про зупинення виконання (дії) рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, посилаючись на те, що сума, яка підлягає стягненню за оскаржуваними судовими рішеннями, є значною для підприємства, яке є госпрозрахунковим, і виконання цих судових рішень призведе до критичного фінансового стану підприємства, якому необхідно утримувати передане на його баланс Рівненською міською радою майно, сплачувати заробітну плату працівникам та виконувати зобов`язання за укладеними підприємством договорами. Виконання оскаржуваних судових рішень може призвести до зупинки діяльності підприємства і зростання його боргу, що спричинить накладення на нього штрафних санкцій. У підприємства вже є короткостроковий кредит в межах встановленого ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли коштів на поточному рахунку підприємства недостатньо, на суму - 37 647,52 грн. Крім того, діяльність підприємства ускладнено встановленим на території України карантином. Виконання оскаржуваних судових рішень також призведе до неможливості повороту їх виконання.

Клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом вищенаведених правових норм касаційний суд може зупинити дію лише того судового рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, однак, як зазначено вище, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року у незміненій після апеляційного перегляду частині стягнуто з КП «Управління майновим комплексом» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 липня 2015 року по 08 квітня 2019 року в сумі 367 947,42 грн, тобто таке рішення може бути виконане у примусовому порядку, тому клопотання заявника в частині зупинення його дії задоволенню не підлягає.

Разом з тим наведені у клопотанні обставини дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року у незміненій після апеляційного перегляду частині до закінчення касаційного провадження, тому клопотання слід задовольнити частково.

КП «Управління майновим комплексом» також заявило клопотання про розгляд касаційної скарги з повідомленням та викликом сторін з метою надання пояснень щодо підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права.

Частиною першої статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення клопотання КП «Управління майновим комплексом» про розгляд касаційної скарги з повідомленням та викликом сторін немає.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 402 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року.

Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/11319/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Клопотання Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» Рівненської районної ради про зупинення виконання (дії) судових рішень задовольнити частково.

Зупинити виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року у незміненій після апеляційного перегляду частині до закінчення касаційного провадження.

Відмовити в задоволенні клопотання Комунального підприємства «Управління майновим комплексом» про розгляд касаційної скарги з повідомленням та викликом сторін.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. О. Кузнєцов

М. Ю. Тітов