Справа №751/155/20
Провадження №2/751/352/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

секретар судового засідання Гнатюк І. М.

за участю представника позивача - відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача - позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу №751/155/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_4 про вселення до будинку АДРЕСА_1 . Вимоги мотивує тим, що з 17.02.1993 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , шлюб розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 року. Під час зареєстрованого шлюбу сторони постійно з 1996 року проживали в буд . АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності матері ОСОБА_4 , та яка 06.10.2007 року подарувала будинок ОСОБА_4 .. Це є його єдине постійне місце проживання. Наприкінці липня 2019 року ОСОБА_4 забрала у нього ключі та не пускає до спірного будинку. З урахуванням тих обставин, що будинок АДРЕСА_1 , де він постійно зареєстрований, є єдиним фактичним місцем проживання, вселявся до спірного будинку в якості члена сім`ї власника, вважає, що має законне право на проживання у будинку.

13.02.2020 року ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю - житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 : припинення для ОСОБА_3 сервітутного права користування власністю, шляхом визнання його втратившим право користування житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 . Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 06 жовтня 2007 року є власником житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 . Як власник житлового будинку вона вселилась в даний житловий будинок і проживає в ньому по даний час. На той час ОСОБА_3 перебувала з нею у шлюбі, тому він, як член її сім`ї також вселився з її дозволу до даного житлового будинку. В 2015 році шлюб сторін розпався, вони припинили ведення спільного господарства, поділили спільне майно і з цього часу не мали спільного побуту та спільного бюджету. Але офіційно шлюб був розірваний рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2019 року. Таким чином з 2015 року ОСОБА_3 не є членом її сім`ї, тому що вони вже з цього періоду не мали і не мають спільного побуту, не мали і не мають взаємних прав та обов`язків. Останній раз ОСОБА_3 переїхав проживати до іншої жінки у лютому 2019 року. ОСОБА_3 після припинення сімейних відносин та після розірвання шлюбу продовжує бути зареєстрованим у житловому будинку, що є її власністю і не бажає зніматись з реєстрації. Така ситуація порушує її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

24.02.2020 року ОСОБА_3 подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що основним доводом зустрічного позову є та обставина, що нібито шлюб сторін розпався з 2015 року, що не відповідає дійсності. Оскільки шлюб розпався з кінця липня 2019 року. Сторони дійсно в 2015 році дуже посварилися, він вимагав, щоб ОСОБА_4 повернула йому гроші з депозитного рахунку, та вона дійсно сплатила кошти в рахунок поділу депозиту, а не в рахунок поділу нерухомості. Однак, вимогою ОСОБА_4 для повернення цих грошей, було написання ОСОБА_3 розписки, що ним отримано гроші в рахунок поділу нерухомості та майна, тому він з метою отримання грошей написав розписку зазначеного змісту. Хоча в дійсності ніякого поділу не відбувалося, майно сторони не ділили ні в судовому порядку ні в позасудовому. Навіть продовжували робити ремонт будинку та на подвір`ї, який сторони практично зробили за рахунок позивача-відповідача та за рахунок його праці. В подальшому сторони помирилися і продовжили мешкати однією родиною, мали спільний бюджет до кінця липня 2019 року.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 29.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач-відповідач в судове засідання не з`явився. Представник позивача - відповідача в судовому засіданні підтримала первісний позов та просила його задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_3 постійно проживав за вказаною адресою до липня 2019 року, вселявся як член сім`ї. Вказаний будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , яка забрала ключі і не впускає до будинку. ОСОБА_4 отримує субсидію на оплату комунальних послуг і зазначає ОСОБА_3 як член сім`ї. Щодо зустрічної позовної заяви, зазначає, що сторони посварилися, потім помирилися. За час перебування у шлюбі у сторін були спільні права. В 1996 році було проведено ремонтні роботи, іншого житла у позивача - відповідача немає.

Відповідач-позивач в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні пояснила, що сторони дійсно перебували у шлюбі по липень 2019 року. Взагалі сім`я розпалася в 2015 році. До 2007 року сторони жили по АДРЕСА_3 році мати ОСОБА_4 подарувала їй спірне житло і ОСОБА_4 стала власником. Вона разом з чоловіком переселилися до будинку АДРЕСА_1 . В 2013 році приїхала дочка ОСОБА_3 і ОСОБА_4 продала їй квартиру на АДРЕСА_4 році ОСОБА_4 зрозуміла, що ОСОБА_3 відокремив бюджет і шукав іншу жінку для створення сім`ї, між ними припинилися сімейні стосунки. Ключа у ОСОБА_3 не було з 2015 року, після того як він його віддав, при цьому ключ від будинку лежав у певному місці, який їм був відомий. Періодично ОСОБА_4 впускала ОСОБА_3 проживати в будинку на умовах оплати ним комунальних послуг, що і було умовою сервітуту. В січні 2019 року ОСОБА_3 почав жити на АДРЕСА_5 , забрав свої речі, з лютого 2019 року його не було. В липні 2019 року ОСОБА_3 вимагав від ОСОБА_4 кошти. Оскільки ОСОБА_4 потрібно майно для свого користування та користування членів її сім`ї, остання просить припинити право сервітуту ОСОБА_3 і визнати його втратившим право користування житловим будинком та господарськими спорудами. Просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 дав покази, що ОСОБА_4 він не знає, ОСОБА_3 є його другом. Зі слів ОСОБА_3 знає, що ОСОБА_4 останнього не пускає до будинку, не купила кімнату для проживання, хоча разом жили і облаштовували будинок, викрала ключі від будинку, в зв`язку з чим ОСОБА_3 звертався до дільничного інспектора. Також свідок був присутній коли ОСОБА_4 викинула особисті речі ОСОБА_3 через паркан, коли останній прийшов їх взяти з будинку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 дала покази, що з кінця серпня 2019 року здає в найм житло ОСОБА_3 , останній розповідав про своє життя, тому свідок разом з ним їздила до його попереднього місця проживання, а саме до будинку колишньої дружини, забрати речі і документи, але ОСОБА_3 до будинку не пустили і сказали, що речей його немає. А другий раз взагалі не реагували на його прихід.

Вислухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно інформаційної довідки КП «ЧМБТІ» № 4173 від 30.10.2019 року станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 в цілому на підставі договору дарування від 06.10.2007 року № 2123 за ОСОБА_4 (а.с.3).

З 17.02.1993 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 року (а.с.4-5).

Згідно висновку по результатам звернення ОСОБА_3 від 16.08.2019 року ДОП ЧВП ГУНП в Чернігівській області Ананко В. В. визнав проведення перевірки закінченим і запропоновано ОСОБА_3 звернутися до суду за захистом свого порушеного права (а.с.6). Хоча висновок містить посилання на проведення з ОСОБА_4 бесіди, щодо недопущення порушення чинного законодавства, будь-якого процесуального рішення до висновку не надано.

Згідно тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2013 року (а.с.7).

Згідно копії довідки голови вуличного комітету № 27 Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 27.01.2020 року ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 з 25 грудня 1995 року, а зареєстрований за даною адресою з дружиною ОСОБА_4 з 07.09.2013 року по теперішній час (а.с.18). Підстави видачі даної довідки не зазначені.

Згідно довідки Управління адміністративних послуг ЧМР № 1343 від 23.01.2020 року станом на 22.01.2020 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Управління адміністративних послуг ЧМР № 1297 від 23.01.2020 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2013 року по теперішній час (а.с.19).

Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 03/766 від 16.01.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні та отримує житлову субсидію з жовтня 2015 року по теперішній час. На опалювальний період 2019-2020 р.р., а саме з жовтня 2019 року по квітень 2020 року житлову субсидію ОСОБА_4 призначено на підставі її заяви, поданої до управління 10.09.2019 року (а.с.20, 21).

Згідно копії декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії ОСОБА_4 від 10.09.2019 року в пункті дані про осіб, які входять до складу домогосподарства і їх зареєстроване місце проживання у житловому приміщенні зазначила себе та ОСОБА_3 , в розділі про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства за період 01.2019 по 06.2019 визначені органи у яких ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отмують дохід - Пенсійний фонд України (а.с.22-23).

Копією договору дарування від 06.10.2007 ( а. с. 47) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності ( а. с. 48) підтверджується право власності ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1 .

Положеннями статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК УРСР власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника квартири.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У пункті 4 частини першої статті 406 ЦК України визначено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Судом встановлено що ОСОБА_3 з 07.09.2013 року зареєстрований у спірному будинку, як член сім`ї власника ОСОБА_4 , тобто набув право користування спірним житлом, яке по своїй суті є сервітутом. Належних та допустимих доказів, що після розірвання шлюбу у липні 2019 року ОСОБА_3 веде спільне господарство, проживає однією сім`єю із власником будинку і продовжує бути членом її сім`ї суду не надано. Покази свідків підтверджують, що ОСОБА_3 намагався потрапити до житлового будинку з метою забрати свої особисті речі, між сторонами наявні неприязнені стосунки.

Оскільки ОСОБА_3 користувався спірним житлом під час дії сервітуту, а обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинилися, враховуючи, що власник заперечує проти проживання ОСОБА_3 у цьому приміщення і пред`явила відповідний позов, суд згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 381, ч.2 ст. 386, ст. 391, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України визнає позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В зв`язку з встановленням в судовому засіданні підстав для задоволення позовних вимог згідно зустрічного позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , суд не вбачає підстав визначених ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 3 ст. 9, ч.1 ст. 109, ст. 156 ЖК УРСР ( визначених ОСОБА_3 у первісному позові) для вселення його до будинку АДРЕСА_1 і відмовляє у задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати в сумі 8000,00 грн. ( 1000.00+2267,40+4000,00+732,60=8000) пов`язані з розглядом справи (п.1 ч.3 ст. 133, ст. 137 ЦПК України). При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує співмірність заявленим розміром витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконання адвокатом робіт, часом перебування адвоката в судовому засіданні і обсягом наданих адвокатом послуг, виконаної роботи. Обґрунтувань або доказів не співмірності витрат на адвоката і клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Полупанов Д. Г. не подав і не довів, тому сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сума судового збору - 840 грн. 80 коп. ( а. с. 37) підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном - задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні власністю, припинити сервітутне право ОСОБА_3 користування власністю ОСОБА_4 , шляхом визнання ОСОБА_3 втратившим право користування житловим будинком з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 8840 ( вісім тисяч вісімсот сорок) грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач-позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 28 травня 2020 року.

Головуючий - суддя К. В. Мороз