Провадження № 2/325/79/2020
Справа № 325/51/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., представника позивача - адвоката Ковальова Д.В., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , пред`явленого представником позивача адвокатом Ковальовим Дмитром Валерійовичем, до виконавчого комітету Новенської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права, скасування запису про державну реєстрацію права та припинення права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

позивач з урахуванням уточнених вимог (а.с.108) просив визнати незаконним рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 7,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:002:0182, скасувати запис № 26409130 від 25 травня 2018 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 7,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:002:0182, та припинити право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку.

В обґрунтування вимог представником у позові вказано, що з 18.07.2014 у власності позивача перебуває земельна ділянка площею 43,7406 га для ведення особистого селянського господарства на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0170, номер запису про речове право в державному реєстрі прав 6407687. Представник позивача 03.12.2019 зі слів слідчого у кримінальному провадженні № 0000009 дізнався, що на належну йому земельну ділянку здійснюється оформлення права власності ОСОБА_2 . Із даних Публічної кадастрової карти України було встановлено, що частина належної позивачу земельної ділянки передана у власність ОСОБА_2 .. Новенською сільською радою 25 травня 2018 року здійснена реєстрація права власності (номер запису 26409130) на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0170. Вважає рішення про державну реєстрацію таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а запис про реєстрацію таким, що підлягає скасуванню, так як на момент прийняття відповідачем рішення були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (земельну ділянку), що підтверджується даними Державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти України, Технічним звітом щодо порівняння меж земельних ділянок, а також відмовою Приазовської РДА ОСОБА_2 в реєстрації права на земельну ділянку у зв`язку з накладенням його земельної ділянки на земельну ділянку позивача. Крім того на момент реєстрації права відповідача, були наявні обтяження речових прав на нерухоме майно, так як 23.01.2015 слідчим суддею накладений арешт земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0170, який скасовано тільки 03 грудня 2019 року. Право відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку підлягає припиненню на підставі ст.ст. 346, 378, 393 ЦК України та ст..140 ЗК України.

Відповідачем виконавчим комітетом Новенської сільської ради поданий відзив, в якому наведені заперечення щодо позовних вимог. Вказано, що виконавчим комітетом права позивача ніяким чином не порушені, державна реєстрація права ОСОБА_2 здійснена у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державним реєстратором було встановлено: наявність інформації про сформовану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі; відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявність документа, що є підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 :05:002: НОМЕР_2 - це розпорядження Приазовської районної державної адміністрації від 10.04.2018 № 98 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 ». Відповідно до наданого позивачем витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ 019) земельна ділянка із кадастровим номером :05:002:0182 сформована та зареєстрована 24.01.2017 року. На підставі змін, що набули чинності із 16.01.2020, до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (абзаци 2 і 3 частини 3 статті 26), скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора не можливе без одночасного припинення речового права скасування рішення Приазовської районної державної адміністрації від 10.04.2018 № 98 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 ». Крім того, за даними Державного земельного кадастру (витяги №№ НВ 019 та НОМЕР_3 ) земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 :05:002:0182 сформована та зареєстрована 24.01.2017, а земельна ділянка із кадастровим номером :05:002:0170 сформована та зареєстрована 10.07.2014, тому це дві окремі сформовані земельні ділянки. Вважають, що виконавчий комітет Новенської сільської ради не є належним відповідачем у справі та не повинен відповідати за позовом ОСОБА_1 , керуючись ст..ст. 48, 49, 52, 178, 180 ЦПК України. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, а також замінити неналежного відповідача.

Представник позивача у відповіді на відзив наполягає на тому, що виконавчий комітет Новенської сільської ради є належним відповідачем, так як саме посадова особа (державний реєстратор) сільської ради вчинила реєстраційну дію, яка оскаржується. Державний реєстратор при вчиненні реєстрації не перевірив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, як наведені відповідачем зміни до Закону відбулися під час звернення до суду із цим позовом, уточнив позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про припинення права власності ОСОБА_2 на підставі ст..ст. 346, 378, 393 ЦК України та ст..140 ЗК України. Вважає помилковим твердження відповідача, що вимога про припинення права власності на земельну ділянку є тотожним із вимогою про скасування розпорядження Приазовської РДА.

Відповідач виконавчий комітет Новенської сільської ради в поданому відзиві запереченні просив відмовити в задоволенні позову заявленого до виконавчого комітету через його безпідставність і необґрунтованість. Вказав, що позивач помилився у виборі відповідача, так як виконавчий комітет не є суб`єктом спірних відносин, які стосуються права власності на земельну ділянку, та не має ніяких обов`язків перед позивачем. Окрім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 198129988 від 29.01.2020 вбачається, що суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0182 не було ні на час її реєстрації ні на дату видачі інформації 29.01.2020. За наявності наведеного розпорядження Приазовської районної державної адміністрації, даних Державного земельного кадастру, підстав для відмови у реєстрації на час її проведення у реєстратора не було.

14.01.2020 позовна заява залишена без руху. Після усунення недоліків, 16.01.2020 відкрите загальне позовне провадження. 26.03.2020 продовжений строк підготовчого провадження та позивачу наданий строк для усунення недоліків уточненої позовної заяви. 15.04.2020 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги за обставин та з підстав, зазначених в позові, вважає вказаних у позові відповідачів належними.

Представник відповідача виконавчого комітету Новенської сільської ради, який повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився без повідомлення про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судова повістка повернута до суду без вручення із довідкою Укрпошти, що особа не проживає за вказаною адресою.

Згідно положень частин 7 і 8 ст.128 ЦПК України судова повістка в разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Враховуючи те, що повістка надіслана відповідачу ОСОБА_2 за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому порядку, даних про інші засоби зв`язку з відповідачем відсутні, суд на підставі ч.ч.7, 8 ст. 128 ЦПК визнає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи.

Із досліджених документів, що надані сторонами, встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини.

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за запитом представника позивача від 27.12.2019, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 05.12.2019, земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0170 для ведення особистого селянського господарства площею 43,7406 га, розташована на території Приазовської селищної ради, Приазовський район, Запорізька область, власником є ОСОБА_1 , право якого зареєстроване в державному реєстрі прав 18.07.2014 за № 6407687 реєстраційною службою Приазовського районного управління юстиції Запорізької області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлена 18.06.2014 ФОП ОСОБА_3 . Документом, що посвідчує право в інформації вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2014 № 24532526.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за запитом представника позивача від 27.12.2019, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 05.12.2019, власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0182 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,29 га, на території Приазовської селищної ради, Приазовський район, Запорізька область, є ОСОБА_2 , право якого зареєстроване виконавчим комітетом Новенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в державному реєстрі прав 25.05.2018 за № 26409130 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленої ПП ОСОБА_4 . Документи, які є підставою для виникнення права та, що посвідчує право, у витягу не вказані.

Щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0182 ОСОБА_2 відповідачем виконавчим комітетом Новенської сільської ради також надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка № 198129988 від 29.01.2020), в якій, крім вищенаведених відомостей, вказана підстава виникнення права власності - розпорядження Приазовської районної державної адміністрації № 98 від 10.04.2018 про виділення в натурі на (місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 та підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41378957 від 01.06.2018.

Зазначені документи містять також відомості про оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :05:002:0182 ОСОБА_5 на підставі договору оренди строком на 49 років, зареєстрованого 17.08.2018 комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Судом з власної ініціативи не приймалось рішення щодо залучення третьою особою ОСОБА_5 із-за відсутності даних про цю особу (адреси, інших), присутнім представником позивача відповідні дані не надані та клопотань про залучення третьої особи не заявлено.

Будь якої іншої інформації щодо наявності правовстановлюючих документів (державних актів, свідоцтв про право власності, сертифікатів на право, договорів про придбання чи інше) та час їх видання про набуття особами ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) права на ці земельні ділянки суду не надано.

Згідно пояснювальної записки Технічного звіту щодо порівняння меж земельних ділянок сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_6 , складеного на замовлення сторони позивача земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0170 (площею 43,7406 га) дійсно має перетин із межами земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0182 (площею 7,29 га) за наданими представником позивача ОСОБА_7 координатами. Загальна площа перетину ділянок становить 7,2185 га та фактично ділянка площею 7,2900 входить до внутрішнього периметру ділянки площею 43,7406 га. Проекція меж земельних ділянок, отриманих за допомогою наданих ОСОБА_7 координат, на межі обох земельних ділянок із вказаними кадастровими номерами на Публічній карті України вказує на їх тотожність. До пояснювальної записки додані відповідні схеми розташування земельних ділянок.

Якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу в разі, якщо сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч.1 ст.103 ЦПК України).

Сторона позивача вважала пояснювальну записку Технічного звіту сертифікованого інженера-землевпорядника достатнім для встановлення обставин перетину меж вказаних двох земельних ділянок та відповідних клопотань про призначення судової земельно-технічної експертизи не заявила.

Але, суд приходить до висновку, що зазначена пояснювальна записка Технічного звіту сертифікованого інженера-землевпорядника не може бути визнана належним та допустимий доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та про наявність кваліфікації судового експерта.

Разом з тим, наведена пояснювальна записка Технічного звіту не містить передбачених ст.. 106 ЦПК відомостей.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При застосуванні наведених норм закону суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

Ураховуючи те, що пояснювальна записка не є належним та допустимим доказом, суд приходить до висновку що позивачем не доведено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0170 (площею 43,7406 га) дійсно має перетин із межами земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0182 (площею 7,29 га).

Із відповіді Приазовської районної державної адміністрації від 22.03.2017 ОСОБА_2 встановлено, що відповідач звертався до вказаного державного органу щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості загальною площею 7,2900 га, кадастровий номер :05:002:0182, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Йому відмовлено з тієї причини, що при розгляді технічної документації стало відомо про накладення земельної ділянки одна на одну в публічній кадастровій карті України на земельну ділянку ОСОБА_1 , право власності на яку зареєстроване 18.07.2014. Відповідачу також повідомлено, що з приводу незаконного оформлення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_1 , було відкрите кримінальне провадження на накладений арешт на земельну ділянку. Рекомендовано звернутися до суду для скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та зняття накладеного арешту.

Представник позивача помилково вважає наведену відповідь Приазовської РДА належним доказом обставини накладення земельної ділянки одна на одну, так як встановлення такої обставини повинне підтверджуватися висновком судового експерта, який володіє необхідними спеціальними знаннями у сфері землеустрою (землевпорядкування).

Відповідно до ухвали слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000009, зареєстрованому за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, накладено арешт, в тому числі, на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0170, площею 43,7406 га, шляхом заборони розпоряджатися нею ОСОБА_1 . За змістом ухвали, судом було встановлено, що кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що службові особи відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області 10.07.2014 в порушення вимог земельного законодавства здійснили державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0170, на підставі державних актів, в тому числі державного акту про право приватної власності на зазначену земельну ділянку серії ЯГ № 712600 від 11.04.2007, по якому відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області у справі № 22-1806/2009 від 21.05.2009 та Приазовського районного суду Запорізької області у справі № 2-484/2009, записи у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі скасовано.

03 Грудня 2019 року ухвалою слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області зазначений вище арешт скасовано, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не доведено про існування до цього часу потреби в накладенні арешту, хоча й досудове розслідування не закінчене (впродовж чотирьох років).

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України в редакції, що діяла до 01.05.2009, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Позивачем, всупереч зазначених вимог ст..125 ЗК України, не доведено наявність на цей час всіх законних підстав набуття права власності на земельну ділянку.

Так, в судовому засіданні при з`ясуванні обставин, що встановлені в кримінальному провадженні, на питання суду щодо чинності чи скасування на цей час державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0170, представник позивача не надав суду інформації, відповідних доказів не подав та не заявив клопотань про їх витребування при наявності підстав, передбачених ст..83 ЦПК України.

Позивачем для повного з`ясування обставин не надано та не заявлено суду відповідних клопотань про долучення рішень судів (ухвали Апеляційного суду Запорізької області у справі № 22-1806/2009 від 21.05.2009 та Приазовського районного суду Запорізької області у справі № 2-484/2009), якими вирішувалось питання щодо підстави набуття ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0170, що зазначено в наведеній ухвалі слідчого судді від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000009.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальним законом Земельним кодексом України, що регулює земельні правовідносини передбачені вичерпні підстави припинення права власності на земельну ділянку передбачені (стаття 140 ЗК України), серед яких є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом, згідно ст..378 ЗК України.

Відповідно до ст..393 ЗК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Так як законом не передбачено таких підстав припинення права власності, як визнання незаконним чи скасування державної реєстрації права чи іншого документа, що є підставою для набуття права власності, то заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються га законі.

Встановлено, що підставою виникнення права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 стало, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка № 198129988 від 29.01.2020), розпорядження Приазовської районної державної адміністрації № 98 від 10.04.2018 про виділення в натурі на (місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 .

Відтак, якщо позивач вважає, що даний правовий акт Приазовської РДА не відповідає законові і порушує його права як власника земельної ділянки, то вимоги повинні були заявлені до Приазовської районної державної адміністрації, відповідно до ст.. 393 ЗК України, про відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта, який вже реалізовано і його скасування не буде дієвим для поновлення права позивача.

Рішення реєстраційного органу (виконавчого комітету Новенської сільської ради), яке просить скасувати позивач, стало підставою тільки для реєстрації такого права ОСОБА_2 , а не його виникнення та відповідає вимогам законодавства, що регулює порядок проведення реєстрації прав за наступних обставин.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державним реєстратором виконані зазначені вимоги Закону, так як було встановлено про наявність інформації про сформовану земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 :05: НОМЕР_4 :0182 (площею 7,29 га), яка відмінна за наявними даними про земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0170, площею 43,7406 га, а також наявність документа, що є підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку (розпорядження Приазовської районної державної адміністрації від 10.04.2018 № 98 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 ».

Згідно п.п. 3, 4 ч. 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію, необхідну для такої реєстрації, а також під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру.

Як встановлено судом державний реєстратор здійснював реєстрацію права ОСОБА_2 , яке виникло після 01 січня 2013 року на підставі названого розпорядження Приазовської районної державної адміністрації від 10.04.2018 № 98 та суду не надано доказів того, що право на землю цього відповідача виникло до 01.01.2013.

Вказана обставина також підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 05.12.2019 (доданий до позову), згідно якого земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 :05:002:0182 (площею 7,29 га) сформована та зареєстрована 24 січня 2017 року відділом Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області.

Відповідний орган Держгеокадастру відповідачем у справі не залучений, дії/рішення щодо формування земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 :05: НОМЕР_4 0182 позивачем не заперечені.

Згідно ст..51 ЦПК України залучення до участі у справі співвідповідача чи заміна неналежного відповідача здійснюється лише за клопотанням позивача в установленому порядку.

Представник позивача в письмових заявах та в судовому засіданні наполягав на тому, що реєстраційний орган є належним відповідачем та відповідних клопотань щодо відповідача (заміни чи залучення співвідповідачів) не заявив.

Крім того, суду для дослідження не надані достатні докази на підтвердження вимог: наведене вище розпорядження РДА № 98 від 10.04.2018 про виділення в натурі на (місцевості) земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) у приватну власність ОСОБА_2 , документи на підставі яких це розпорядження видавалося, а також докази на підтвердження того, що підстава набуття права власності на земельну ділянку у позивача не анульована, як зазначено в ухвалі слідчого судді від 23 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000009, та суд не може ґрунтувати свої висновки на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно ст..81 ЦПК.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а також достатніми в їх сукупності.

Докази подаються учасниками справи, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмету спору (ч.ч.5-7 ст.81 ЦПК).

Клопотань про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України позивачем не заявлено, в разі якщо він не міг самостійно надати докази.

Представник позивача був повідомлений про права та обов`язки, передбачені ст..43 ЦПК України, та він є фахівцем адвокатом, який не був обмежений у здійсненні своїх прав.

За таких обставин суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, невірно визначено склад відповідачів, а також обставини, що обґрунтовують вимоги є не доведеними, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати стягненню не підлягають у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, згідно ст..141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 211, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , пред`явленого представником позивача адвокатом Ковальовим Дмитром Валерійовичем, до виконавчого комітету Новенської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права, скасування запису про державну реєстрацію права та припинення права власності на земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), строки подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення складене 25 травня 2020 року.

Суддя О.П. Пантилус