Ухвала

22 травня 2020 року

м. Київ

справа № 200/10900/18-ц

провадження № 61-22785 св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув повторну заяву ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Інвест 2005»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Інвест 2005» (далі - ТОВ «Центр-Інвест 2005») звернулося до суду з позовом

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у складі

судді Женеску Е. В. від 14 грудня 2018 року позов ТОВ «Центр-Інвест

2005» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 на користь ТОВ «Центр-Інвест 2005» збитки, заподіяні забезпеченням позову, у розмірі 418 800 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада

2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 14 грудня 2018 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Центр-Інвест 2005» збитків скасовано

та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Центр-Інвест 2005» в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1

та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Центр-Інвест 2005» збитків, заподіяних забезпеченням позову, у розмірі 418 800 грн та судового збору

по 3 141,52 грн з кожного відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Інвест 2005» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року скасовано, справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Інвест 2005» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися

до Верховного Суду із заявами про виправлення описки, допущеної, на їх думку, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року, та про роз'яснення вказаної постанови Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року відмовлено. У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року відмовлено.

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла повторна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року, в якій зазначені ті самі мотиви

для виправлення описки, що були розглянуті Верховним Судом 15 квітня 2020 року.

Заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений

та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є одною з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно звернулися до Верховного Суду із заявою про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року, оскільки подана ними у березні 2020 року аналогічна заява про виправлення описки була розглянута судом касаційної інстанції й ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у задоволенні такої заяви було відмолено.

При цьому у цій ухвалі Верховний Суд зазначив, що вказана заява межує із зловживанням процесуальними правами.

Отже, неодноразове вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одних і тих самих вищевказаних процесуальних дій суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

З огляду на зазначене суд визнає дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо подання заяви від 20 травня 2020 року зловживанням процесуальними правами і залишає їх заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету

з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У зв'язку з викладеним та враховуючи обставини справи Верховний Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у дохід державного бюджету штраф у сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 027 грн.

Керуючись частинами першою-третьою, четвертою статті 44, статтями 148, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Інвест 2005»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах у дохід державного бюджету 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько