справа №619/1103/20
провадження №2/619/685/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого-судді -Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання -Коротченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4657,99 гривень та стягнення судового збору в сумі 2102,00 гривень.

В підтвердження позову позивач посилається на те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2017 року №268, номера обслуги самохідно-артилерійського взводу самохідно-артилерійської батареї 2 парашутно-десантного батальйону солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 м. Житомир, з 29 грудня 2017 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення, в тому числі грошове та речове.

Положенням абзацу 2 п.1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.

Під час проходження служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» зі змінами солдат ОСОБА_1 , згідно роздавальних відомостей №22 від 03.01.2018 року, №415 від 07.05.2018 року, забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів.

Також, статтею 10-1 ч.І Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

З метою реалізації права військовослужбовця на відпустки, у рік який передує року звільнення з військової служби відповідачу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2018 року №90 було надано щорічну основну відпустку за 2018 рік у кількості 31 (тридцять одна) доба з них одна доба святкова з 20 травня по 19 червня 2018 року та виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2018 рік у сумі 8979,92 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 92 копійки.

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 року, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

В свою чергу, згідно абзацу 4 ч. 14 статті 10-1 Закону, у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

Пунктом 7 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) визначено, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців (крім військовослужбовців, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, а також військовослужбовців строкової військової служби) до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну та додаткову відпустки повної тривалості, на підставі наказу відповідного командира провадиться відрахування з їхнього грошового забезпечення за дні щорічної основної та додаткової відпусток із урахуванням часу проходження служби в році звільнення.

Розрахунок суми, яка підлягає відрахуванню з грошового забезпечення, здійснюється пропорційно виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав військовослужбовець під час щорічної основної та додаткової відпусток. Грошова допомога на оздоровлення до розрахунку не включається.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2019 року № 151, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 липня 2019 року № 67-РС у відповідності до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ з військової служби у запас за підпунктом «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) з 26 липня 2019 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Дергачівського РВК Харківської області.

У відповідності до вищезазначеного наказу, солдатом ОСОБА_1 було зайво використано 15 (п`ятнадцять) діб щорічної основної відпустки за 2018 рік, за які провадиться відрахування з його грошового забезпечення, що згідно довідки - розрахунку №1810 складає суму 4153,15 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 15 копійок.

Крім того, згідно довідки - розрахунку №602 при звільненні з солдата ОСОБА_1 , за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 504 (п`ятсот чотири) гривні 84 копійки.

Під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття із усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2019 року №151, з солдата ОСОБА_1 згідно розрахункової платіжної відомості №258 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (Форма №35) було утримано кошти в сумі 336 (триста тридцять шість) гривень 81 коп., в якості часткового відшкодування майнової шкоди за зайво використану військовослужбовцем у рік звільнення з військової служби щорічної основної відпустки за 2018 рік.

При цьому, сума заборгованості розмірі 504,84 гри. (п`ятсот чотири) гривні 84 коп., за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, та в розмірі 4153,15 грн. (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 15 коп. за зайво використані 15 (п`ятнадцять) діб щорічної основної відпустки за 2018 рік, військова частина НОМЕР_1 не утримала через відсутність такої можливості.

В свою чергу, ОСОБА_1 , у відповідності до письмової розписки було визнано майнову шкоду за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу на суму в розмірі 504 (п`ятсот чотири) гривні 84 коп., яку відповідач зобов`язувався відшкодувати, але не відшкодував у добровільному порядку до 31.07.2019 року.

В подальшому, військовою частиною НОМЕР_1 неодноразово на адресу ОСОБА_1 було направлено листи за вих. №2602/2 від 07.10.2019 року та вих. №16 від 18.02.2020 року з проханням відшкодувати майнову шкоду, у добровільному порядку перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами. Однак, ОСОБА_1 вартість виданих йому предметів речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 504 (п`ятсот чотири) гривні 84 копійрк та кошти в сумі 4153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 15 копійок, за зайво використану військовослужбовцем у рік звільнення з військової служби щорічну основну відпустку за 2018 рік, не відшкодував.

Отже, зважаючи на ті обставини, що відповідач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не відшкодував кошти за видані їм предмети речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 504 (п`ятсот чотири) гривні 84 копійки та кошти в сумі 4153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 15 копійок, за зайво використану військовослужбовцем у рік звільнення з військової служби щорічну основну відпустку за 2018 рік, військова частина НОМЕР_1 має право на утримання з ОСОБА_1 завдану державі майнову шкоду.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду на 21 травня 2020 на 09 годин 00 хвилин та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги повністю, просить їх задовольнити та просить розглядати справу за його відсутності за наявними в справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив справу розглядати за його відсутністю.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 2 ст.274 ЦПК України встановлено, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 4657,99 гривень, що не перевищує суму 210200,00 гривень.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом було достовірно встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2017 року №268, номера обслуги самохідно-артилерійського взводу самохідно-артилерійської батареї 2 парашутно-десантного батальйону солдата військової служби за контрактом відповідача ОСОБА_1 , з 29 грудня 2017 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення, в тому числі грошове та речове.

Відповідач, під час проходження служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України», згідно роздавальних відомостей №22 від 03.01.2018 року, №415 від 07.05.2018 року, забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2018 року № 90, відповідачу було надано щорічну основну відпустку за 2017 рік та за 2018 рік у кількості 41 добу з них одна доба святкова з 10 травня по 19 червня 2018 року та виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2018 рік.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2019 року № 151, відповідача ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 липня 2019 року № 67-РС у відповідності до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ з військової служби у запас за підпунктом «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) з 26 липня 2019 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Дергачівського РВК Харківської області.

У відповідності до вищезазначеного наказу, солдатом ОСОБА_1 було зайво використано 15 (п`ятнадцять) діб щорічної основної відпустки за 2018 рік, за які провадиться відрахування з його грошового забезпечення, що згідно довідки - розрахунку №1810 складає суму 4153,15 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) гривні 15 копійок.

Крім того, згідно довідки - розрахунку №602 при звільненні з солдата ОСОБА_1 , за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 504 (п`ятсот чотири) гривні 84 копійки.

У добровільному порядку відповідач не відшкодував кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу -504,84 гривень та кошти в сумі 4153,15 гривень за зайво використану щорічну основну відпустку за 2018 рік, чим завдав державі майнову шкоду.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 ,підлягають задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1166, 1212, ЦК України, керуючись ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , кошти в сумі 4657 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят сім) гривень 99 копійок, в якості відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102,00 ( дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 21 травня 2020 року.

Суддя О. М. Жорняк