справа № 208/6735/18
№ провадження 2/208/199/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради «Про виділ частки майна в натурі та визнання права власності», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень (а.с.173-176), просить суд:

1. Виділити в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_2 (літ.А АДРЕСА_2 ), загальною площею 53,1 кв.м, яка складається з: кладова 1-1, площею 2,0 кв.м; кухня 1-2 площею 6,8 кв.м; кімната 1-3 площею 14,3 кв.м; кімната 1-4, площею 19,0 кв.м; кімната 1,5 площею 11,0 кв.м; підвал зі входом (літ.І-10 площею 19,2 кв.м;

2. Визнати за позивачем право власності в цілому на окремий об`єкт нерухомого майна, що складається з квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 53,1 кв.м, з подальшим присвоєнням йому окремої поштової адреси.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, йому, на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками даного будинку є також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким також, кожному, належить по 1/3 частці вказаного житлового будинку. Згідно ст. 364 ЦК України, позивач мав намір виділити у натурі частку належного йому майна, для чого звернувся до відповідачів, які відмовилися надати згоду на поділ майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки відповідачі відмовляються у досудовому порядку здійснити розподіл спільного майна, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

В судове засідання представник позивача адвокат Крен А.К. не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила про те, що, підтримує позов у повному обсязі, та просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, в ході розгляду справи представник позивача надав письмові пояснення, у яких зазначив про те, що, оскільки позивач не підтримує зв`язку з відповідачами, він позбавлений можливості дійти згоди з останніми з приводу виділу належної йому частки, що є у спільній частковій власності. Водночас, оскільки виділ належної позивачу частки є можливим, що підтверджується Технічним висновком, який виконано фахівцями Державного підприємства «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чекурін С.А. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Водночас, відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов (а.с.129), у якому просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що, згідно ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, звернувшись, при цьому, до нотаріуса. Водночас, позивач у досудовому порядку до відповідачів з приводу виділу належної позивачу частки нерухомого майна не звертався. При цьому позивач здійснив самочинне будівництво на території домоволодіння загального користування без відповідного узгодження зі співвласниками майна. Оскільки відповідачі жодним чином не порушували прав позивача, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Лаврентьєв Є.О. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Водночас, представник відповідача ОСОБА_3 надав суду відзив на позов (а.с.190), у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що, даний позов є необґрунтованим, оскільки відповідач ОСОБА_3 жодним чином не порушувала права позивача, як співвласника спірного будинку. Водночас, наданий позивачем доказ Технічний висновок Державного підприємства «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» - є неналежним доказом, оскільки містить варіанти виділу частки нерухомого майна із розподілом земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача понесених відповідачем ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 26280,00 грн.

04.02.2020р. представник відповідача ОСОБА_3 надав суду додаткові пояснення, у яких зазначив про те, що, позов є необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Інформаційної довідки № 167432034 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.05.2019р., позивачу ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожному, на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Маючи намір виділити у натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, позивач звернувся до суду із позовом, у якому, посилаючись на те, що, у досудовому порядку вирішити вказане питання є неможливим, просить суд, на підставі ст.364 ЦК України, здійснити вказаний виділ у судовому порядку.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, сторони, які є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, що є підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

При цьому, позивач посилається на те, що, він фактично володіє квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 53,1 кв.м, яка складається з: кладова 1-1, площею 2,0 кв.м; кухня 1-2 площею 6,8 кв.м; кімната 1-3 площею 14,3 кв.м; кімната 1-4, площею 19,0 кв.м; кімната 1,5 площею 11,0 кв.м; підвал зі входом (літ.І-1) площею 19,2 кв.м., відповідно до чого саме ці житлові та нежитлові об`єкти нерухомого майна повинні бути виділені позивачу в окремий об`єкт нерухомого майна.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок», поділ права спільної власності на житловий будинок можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом.

Аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

При цьому, Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Крім того, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

При цьому, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підтвердження існування технічної можливості виділу належної йому частки в окремий об`єкт нерухомого майна надано «Технічний висновок про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель і споруд та можливості виділення власності, які належать ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна», який виконано Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект».

Разом з цим, суд, вищевказаний Технічний висновок вважає неналежним доказом, оскільки вказаний висновок виконано не експертом в галузі будівництва, а спеціалістом, яким, в свою чергу, не підтверджено наявність відповідного обсягу знань у вказаній галузі, та наявність у спеціаліста права надавати відповідні висновки щодо існування технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Крім того, вищевказаний Технічний висновок не містить у собі:

- посилання на застосування виконавцем вказаного висновку Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55;

- відомостей щодо відповідності об`єктів нерухомого майна, якими фактично володіють позивач та відповідачі, їх часткам у спільній частковій власності, що позбавляє суд можливості вирішити питання щодо виділу часток співвласників без відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, а також вирішити питання щодо присудження грошової компенсації співвласнику, частка якого може зменшитись у разі поділу;

- відомостей про те, що, до складу спірного об`єкту нерухомого майна не входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, відсутність доказу, який підтверджує наявність технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, дає підстави суду дійти висновку про те, що, позивачем в ході розгляду справи не підтверджено наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, в судовому засіданні роз`яснив особам, які беруть участь у справі їх право звернутись до суду у встановленому ЦПК України порядку із заявою про забезпечення доказів та призначення судом відповідної експертизи. Разом з цим, заяв чи клопотань щодо призначення у справі експертизи від осіб, які брали участь у справі, в ході розгляду справи не надходило.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позову, суд, керуючись ст.137, 141 ЦПК України, вважає необхідним судові витрати по справі покласти на позивача, та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 понесені останньою та документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 26280,00 грн.

Таким чином, встановивши в ході розгляду справи те, що, матеріали справи не містять належного та допустимого доказу, підтверджуючого той факт, що, зазначений позивачем варіант виділу частки житлового будинку та нежитлових приміщень відповідає розміру й вартості частки позивача, та, водночас, не завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, і є розрахованим із дотриманням будівельних та санітарних норм, суд, керуючись ст.ст.361, ч.1 ст.364 ЦК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління містобудування та архітектури Кам`янської міської ради «Про виділ частки майна в натурі та визнання права власності» - відмовити повністю.

Судові витрати за позовом покласти на позивача ОСОБА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який мешкає: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 26280 (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22.05.2020р.

Суддя Нельга Д. В.