Провадження № 2/760/3760/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Ступак М.С.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 3% річних у розмірі 1 217,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 212,50 грн., судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 684,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2017 у справі №760/12680/16-ц задоволено в повному обсязі позовні вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» та стягнуто з ОСОБА_2 збитки в порядку регресу 17 879,88 грн.

На виконання зазначеного рішення Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення в порядку регресу з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодування у розмірі 16 501,88 грн. завданої матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.. а всього 17 879,88 грн.

Також, позивач вказує, що 18.04.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2018 у справі № 760/12680/16-ц замінено сторону стягувача з ПрАТ «СК «ВУСО» на ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач зазначає, що 07.08.2018 та 04.09.2018 старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56928751 та №57122383 за виконавчим листом № 760/12680/16-ц від 11.12.2017.

Позивач посилається на те, що з дати ухвалення Солом"янським районним судом м. Києва рішення, відповідач не сплатив суму заборгованості, а тому рішення суду є не виконаним.

Також, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач вважає за потрібне стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 212,50 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 217,00 грн., нараховані від грошового зобов`язання на суму 17 879,88 грн. за період з 08.06.2017 по 14.09.2019.

17.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 26.09.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали від 26.09.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав .

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2017р. було задоволено позов ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 16 501,88 грн. та 1 378,00 грн. судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2018 замінено сторону у справі №760/12680/16-ц щодо відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_2 в сумі 16 501,88 грн. завданої матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., а саме первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» на його правонаступника - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Як вбачається з ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2018, 18.04.2018 між ПАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір №18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор ПАТ «СК «ВУСО» відступає (передає) права вимоги, а новий кредитор ФОП ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування.

Згідно Додатку №1 до договору, первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 17 879,88 грн.

Постановами старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кедик Т.В. від 07.08.2018 та від 04.09.2018 відкрито виконавчі провадження ВП №56928751 та ВП №5712283 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «ВУСО» суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 16 501,88 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 4 212,50 грн. та 3% річних у розмірі 1 217,00 грн., нараховані від грошового зобов`язання на суму 17 879,88 грн. за період з 08.06.2017 по 14.09.2019, в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 4 212,50 грн. та 3% річних у розмірі 1 217,00 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 7 684,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 7 684,00 грн., надано копію ордеру адвоката серії КС №599911 від 12.09.2019, копію договору №10 про надання правової (правничої) допомоги від 16.07.2019, копію додаткової угоди №1/акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 11.09.2019, копію довідки про оплату №010/07/16 від 11.09.2019 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 010/07/16 від 11.09.2019.

Згідно Додаткової угоди №1, яка є Актом приймання передачі правової (правничої) допомоги, від 11.09.2019 позивачу ФОП ОСОБА_1 надані наступні послуги: вивчення матеріалів справи, формування правової позиції (3 год.) на суму 2 305,20 грн.; підготовка позовної заяви для подачі до суду (3 год.) на суму 2 305,20 грн.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі до суду (1 год.) на суму 768,40 грн.; представництво інтересів позивача у суді (1 год.) на суму 1 921,00 грн.; підготовка клопотання до суду (0,5 год.) на суму 384,20 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 010/07/16 від 11.09.2019. позивачем сплачено адвокату 7 684,00 грн. за надані послуги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врег улювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд вважає, що заявлені, так і понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, зазначена справа є малозначною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Разом з цим, суд вважає, що частина послуг, зокрема, предстаництво інтересів позивача у суді, підготовка клопотання не були реалізовані адвокатом, оскільки розгляд справи здійснювався без повідомлення сторін у порядку спрощеного провадження та жодного клопотання по справі адвокатом до суду не подавалося.

Крім того, суд вважає, що підготовка процесуальних документів у кількості необхідної для подачі позову охоплюється загальною послугою, яка передбачає вивчення матеріалів, формування правової позиції та підготовка позовної заяви для подачі до суду.

За вказаних вище обставин, суд вважає виправданими та такими, що відповідають критерію реальності, розумності та співмірності наступні послуги: вивчення матеріалів справи і формування правової позиції- 2 год. та підготовка позовної заяви для подачі до суду 3 год., що становить 3842,00 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3842,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133,137,141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) інфляційних втрат в розмірі 4 212,50 грн., 3% річних в сумі 1 217,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3842, 00 грн. та 768,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М.Букіна