Постанова

Іменем України

26 травня 2020 року

м. Київ

справа № 705/2554/16-ц

провадження № 61-21487св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», який є правонаступником після Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

особа, яка подала касаційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс».

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року у складі судді Коваль А. Б. та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бородійчука В. Г., Єльцова В.О.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Інвент») про визнання іпотечного договору недійсним.

22 липня 2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом спірного договору.

Заява мотивована тим, що 09 липня 2019 року представник позивача - ОСОБА_2 в процесі моніторингу за об`єктами нерухомого майна, які належать позивачу на праві приватної власності, отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої 26.04.2019 о 15:37:55 державним реєстратором Каленчуком Микитою Андрійовичем Комунального підприємства «Реєстраційний-центр», Черкаська область, проведено реєстрацію зміни власника на нежитлове приміщення - магазин що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 31389246). Власник: ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс»., .

Крім того, зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» через посередників у м. Умані терміново шукає покупців на магазин, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вулиця Європейська, будинок, 42-а.

Просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту, оскільки невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішеня суду та ефективний захист в поновленні порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в суд.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нежитлове приміщення - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна - 24033411, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 108.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, суд першої інстанції виходив із наявності достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2019 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» надійшла касаційна скарга на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати зазначені судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки судами не враховано, що предметом позову є визнання договору іпотеки недійсним, а ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» не є відповідачем у справі.

Вважає, що вжиті заходи забезпечення позову, безпідставно перешкоджають здійсненню господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», який з 26.04.2019 є правомірним власником нежитлового приміщення та має право розпоряджатися вказаним майном, оскільки до нього на підставі договору відступлення права вимоги за іпотечним договором перейшло право власності на іпотечне майно, яке було правомірно зареєстроване державним реєстратором.

Доводи інших учасників справи

16 січня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить суд касаційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

29 січня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» надійшла відповідь на відзив позивача на касаційну скаргу, в якій зазначено, що доводи позивача у відзиві не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам справи, просить задовільнити касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

13 січня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 20.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № ВКЛ-2006374.

20.05.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» - з однією сторони та позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_5 - з іншої сторони було укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори за № 2-1908. На підставі цього договору в забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_1 в іпотеку була передана нежитлова будівля, магазин, загальною площею 568,0 кв.м., що складається з будівлі магазину з прибудовами (літера А-2, під А, І-ІУ), вимощення (Літера V), розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про визнання вказаного іпотечного договору недійсним.

04 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвент» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1234/К, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» передало ТОВ «ФК «Інвент» права вимоги за вищевказаним Договором кредитної лінії № ВКЛ-2006374.

04 квітня 2019 року між сторонами ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвент» було укладено договір відступлення права вимоги за вказаним вище іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. за № 376, на підставі якого ТОВ «ФК «Інвент» було передано права іпотекодержателя за вищевказаним іпотечним договором.

04 квітня 2019 року первісний кредитор ТОВ «ФК «Інвент» та новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» уклали договір про відступлення права вимоги № 003/19, на підставі якого ТОВ «ФК «Інвент» передало позивачу права вимоги за вищевказаним договором кредитної лінії.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року було замінено первісного відповідача у цій справі - ПАТ «Дельта Банк» на належного - на ТОВ « Фінансова компанія « Інвент».

26.04.2019 року о 15:37:55 державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний-центр», Черкаська область Каленчуком Микитою Андрійовичем проведено реєстрацію зміни власника на нежитлове приміщення, магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 31389246). Власник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Централ фінанс» .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладаючи арешт на нежитлове приміщення, магазин що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна - 24033411, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 108, обґрунтовано виходив із того, що визначений спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає позовним вимогам, враховує права та інтереси учасників справи та буде достатнім для забезпечення виконання судового рішення у майбутньому, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» вказаного висновку суду не спростовують.

Зокрема, посилання заявника на те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають здійсненню господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, обраний судом вид забезпечення позову унеможливлює перешкоджання належному користуванню власника спірним майном.

Інші доводи касаційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положеньстатті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев