ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ

справа № 369/5270/19

провадження № 22-ц/824/4567/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2019 року у складі судді Медведського М.Д., повний текст складений 04.12.2019 року,

встановив:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», посилаючись на протиправність дій відповідача щодо ненадання квитанцій для можливості здійснення ним самостійно розрахунків за спожиту електроенергію з січня по травень 2019 року, просив зобов`язати відповідача забезпечити надсилання йому квитанцій для здійснення щомісячних розрахунків, а також виконати повний розрахунок за спожиту електроенергію.

У запереченнях на позов, представник відповідача зазначив, що єдиними платіжними документами, які надаються електропостачальником споживачу є рахунки, що також передбачено і договором, тому сторони договору не мають права відступати від його положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач у скарзі посилається на те, що суд не дав оцінки щодо обрання ним способу оплати згідно п.5.16 договору по факту, при цьому вважає, що через приховану форму розрахунків, відповідач незаконно нараховує борг, незважаючи на те, що він щомісячно здійснює оплату в повному обсязі, тому і просив зобов`язати відповідача надати йому повний розрахунок спожитої енергії, на що суд уваги не звернув.

У відзиві на скаргу, відповідач зазначив, що не здійснює функції з обліку електроенергії та не визначає обсяги спожитої енергії споживачами, оскільки цю інформацію відповідачу надає ПрАТ «Київобленерго» на підставі чого відповідачем ТОВ «КОЕК» і сформовано рахунки за електроенергію.

Крім того, зазначив, що лічильник встановлений на об`єкті позивача дає можливість обліковувати споживання електроенергії за періодами часу. Таким чином, рахунки є вірними, адже формуються в автоматичному режимі на підставі наданої інформації від ПрАТ «Київобленерго» шляхом електронного обміну даних, що не дозволяє вплив людського фактору, тому вважають посилання позивача на завищення показників лічильників та незрозуміле для нього розрахування тарифів за періодами часу є безпідставним.

При цьому відповідач просить врахувати, що позивач не надає доказів інших показників, крім виставлених йому рахунків, не наводить норми права, які були порушені відповідачем та не надає документів на підтвердження його вимог.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з викладених у відзиві підстав.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань не подавав, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Установлено, що між сторонами укладено договір на користування електричною енергією, тому вони відповідно до статті 629 ЦК України зобов`язані виконувати його умови, які визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Крім загальних положень цивільного законодавства, відносини між громадянами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26липня 1999 року № 1357 із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 4.13. ПРРЕЕ, - для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п.п. 4.5. ПРРЕЕ, - Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків (зазначене корепондується і п.п. 5.9. - 5.11. Договору та положеннями комерційної пропозиції «Побут»),

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що ПРРЕЕ та Договором між сторонами, зобов`язано Постачальника виставляти Споживачу лише рахунок за електричну енергію в паперовій або електронній формі, а обов`язок видання будь-яких інших документів не покладено, тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та стягнення моральної шкоди.

Судова колегія, погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.01.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400569695 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1. цього Договору Постачальник (Відповідач) продає електричну енергію Споживачу (Позивачу) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 2.3. Договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається Оператором системи розподілу (ПрАТ «Київобленерго).

Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Таким чином, встановлено, що відповідачем на адресу позивача було надіслано Рахунки за спожиту електроенергію за січень, лютий та березень місяці 2019 року, які сформовані в автоматичному режимі на підставі наданої інформації від ПрАТ «Київобленерго» шляхом електронного обміну даних.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 діючого ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що посилання позивача на те, що рахунки котрі надсилає постачальник перевірити неможливо, не свідчить про незаконність дій відповідача, та не є належною правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Самі по собі вимоги позивача про надсилання йому квитанцій для здійснення щомісячних самостійних розрахунків не направлені на поновлення права позивача, оскільки позивач не позбавлений права звернутись до ПрАТ «Київобленерго» з метою звірки даних, оскільки саме ПрАТ «Київобленерго», який не є учасником даної справи, надає відповідачу інформацію про спожиту позивачем електричну енергію.

Отже, враховуючи, що позивач не довів факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів діями відповідача ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК», що є обов`язком позивача відповідно до засад змагальності сторін за ст.12 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» щодо виставлення рахунків позивачу, відповідно до вимог та у порядку передбаченого ПРРЕЕ та договором та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :