Справа № 263/5994/20
Провадження № 2-н/263/534/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., розглянувши заяву Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступних висновків.

Із заяви про видачу судового наказу та розрахунку заборгованості вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання в сумі 4946,93 грн., яка утворилася за період з 01 травня 2017 року по 01 травня 2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з передбаченою ч.1 ст. 161 ЦПК України вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

При цьому, як зазначено в ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У випадку пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто шляхом подання до суду заяви про видачу судового наказу, останній може бути виданий, але за умови дотримання встановлених ст. 162,163,164 ЦПК України правил підсудності, вимог щодо оформлення заяви, а також відсутності підстав для відмови у його видачі, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Крім того, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, враховуючи, що згідно з розрахунком суми заборгованості за надані послуги, наданого заявником, заборгованість виникла за період з 01 травня 2017 року по 01 квітня 2020 року, заява про видачу судового наказу подана до суду 19 травня 2020 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 3, 163, 165, 186, 256 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» у видачі судового наказу до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Т.І.Федоренко