Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа №522/942/17

провадження № 61-37057св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів -Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю, Петрова Є.В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»,

представник позивача - Лобанов Олег Олегович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

третя особа - слідчий відділ Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області,

третя особа - слідчий відділ Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Тарасова А.В., та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів Комлевої О.С., Сегеди С.М., Кравця Ю.І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Слідчий відділ Білгород-Дністровського Відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, Слідчий відділ Приморського Відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області про зняття арешту, і з урахуванням уточнень до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 19 червня 2008 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ООУ ВАТ «Ощадбанк» уклало кредитний договір № 2377-н з ОСОБА_1 , за умовами якого останньому було надано кредит в сумі 2 000 000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 19 червня 2018 року.

Кредитний договір був забезпечений договором іпотеки, укладеним між тими самими сторонами. Предметом іпотеки стало нежиле приміщення за номером АДРЕСА_1 .

17 грудня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 2 786 112,73 грн, а також 12 грудня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління заборгованість в сумі 1 598 074,38 грн.

При спробі добровільно реалізувати іпотечне майно, Банком було виявлено те, що на іпотечне майно накладено численні арешти в рамках виконавчих та кримінальних проваджень.

Враховуючи те, що Банком проводяться дії щодо реалізації іпотечного нерухомого майна у добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості за згодою іпотекодавця на предмет іпотеки, тому наявність арештів, накладених на предмет іпотеки, перешкоджає іпотекодержателю - Банку реалізувати право на задоволення кредиторських вимог, шляхом його реалізації.

Посилаючись на вищевказані обставини, Банк остаточно просив суд зняти арешт з нежилого приміщення, накладений:

1) в межах виконавчого провадження № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044);

2) в межах виконавчого провадженн №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210);

3) в межах виконавчого провадження №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301);

4) в межах виконавчого провадження №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990);

5) в межах виконавчого провадження №6-17/1708/ вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982);

6) в межах виконавчого провадження № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869);

7) в межах розслідування кримінальної справи № , яка порушена за заявою AT «Ощадбанк», постановою про накладення арешту на нерухоме майно б/н від 14 липня 2010 року Білгород - Дністровським MB ГУМВС України в Одеській області старшим дізнавачем СД Білгород - Дністровського MB ГУМВС України в Одеській області (Реєстраційний номер обтяження: 10035175);

8) в межах розслідування кримінальної справи №12, яка порушена за заявою АТ «Ощадбанк», постановою про накладення арешту №31/17-29СО/2 від 21 березня 2012 року слідчим Приморського РВ Карцевим А.А. (Реєстраційний номер обтяження: 12307384) ( том 2, а.с.31).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про зняття арешту відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволені позову , суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, звертаючись до суду, обрав невірний спосіб захисту своїх прав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції

23 травня 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 522/942/17.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арештів, які накладені на спірне нерухоме майно в межах виконавчих проваджень № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044); №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210); №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301); №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990); №6-17/1708/ вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982); № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869) - скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою право заставодержателя, яким являється ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки він наділений переважним правом перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Крім того, суди не звернули увагу на те, що право застави у АТ «Ощадбанк» виникло в 2008 році, а спірні арешти були накладені державними виконавцями починаючи з 2010 року.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались правом на відзив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2377-н. Відповідно до умов договору, Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 2 000 000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 19 червня 2018 року.

19 червня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М. за №1717. Предметом іпотеки є нежиле приміщення за номером АДРЕСА_1 разом з усіма його приналежностями та поліпшеннями, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або добудови (а.с.5-8).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернулося з позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси про дострокове стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №2377-н від 19 червня 2008 року. 17 грудня 2010 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 2 786 112,73 грн ( а.с.9).

Також, 12 грудня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1 598 074,38 грн (а.с.10).

На предмет іпотеки було накладено наступні арешти (а.с.18-22).

В межах виконавчого провадження № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044).

В межах виконавчого провадження №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210).

В межах виконавчого провадження №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301).

В межах виконавчого провадження №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990).

В межах виконавчого провадження №6-17/1708/ вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982).

В межах виконавчого провадження № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869); 7) В рамках розслідування кримінальної справи № , яка порушена за заявою AT «Ощадбанк», постановою про накладення арешту на нерухоме майно б/н від 14 липня 2010 року Білгород - Дністровським MB ГУМВС України в Одеській області старшим дізнавачем СД Білгород - Дністровського MB ГУМВС України в Одеській області (Реєстраційний номер обтяження: 10035175).

В межах розслідування кримінальної справи №12, яка порушена за заявою АТ«Ощадбанк», постановою про накладення арешту №31/17-29СО/2 від 21 березня 2012 року слідчим Приморського РВ Карцевим А.А. (Реєстраційний номер обтяження: 12307384).

Виконавчі провадження в рамках яких були накладені арешти на предмет іпотеки не завершені.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року та постанова Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року оскаржуються тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арештів, які накладені на спірне нерухоме майно в межах виконавчих проваджень № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044); №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210); №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301); №6-3/147/25718959державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990); №6-17/1708/ вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982); № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869).

В іншій частині вказані судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відмовляючи в задоволені позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про зняття арештів, накладених у рамках виконавчих проваджень,суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, звертаючись до суду, обрав невірний спосіб захисту своїх прав, зокрема мав звернутись з відповідною скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця стосовно спірних арештів.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 577 ЦК України визначено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина четверта статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, у разі встановлення, що позивач на підставі договору іпотеки є іпотекодержателем предмету іпотеки позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт , тому це є підставою для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмету іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № справа № 496/457/16-ц , у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17 та у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17.

Судами встановлено, що позивач на підставі договору іпотеки від 19 червня 2008 року є іпотекодержателем нежилого приміщення за номером АДРЕСА_1 разом з усіма його приналежностями та поліпшеннями, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або добудови, та належить на праві власності ОСОБА_1 . Банк позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, оскільки в межах виконавчих проваджень № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044); №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210); №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301); №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990); №6-17/1708/28911007 28 вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982); № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869) були накладені арешти на спірний предмет іпотеки.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту позовних вимог та установлених судами обставин справи вбачається, що предметом спору в ній є звільнення з-під арешту майна, що знаходиться в іпотеці, накладеного постановами державного виконавця у різних виконавчих провадження, учасником яких позивач не являється.

При цьому, позивач пред`явив цей позов не як стягувач за виконавчим провадженням, а як іпотекодержатель майна.

Подання позову покликане на відновлення переважного права позивача як іпотекодержателя на звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами.

Тому, звернення з позовом про зняття арешту з предмету іпотеки є ефективним способом захисту переважного права іпотекодержателя на задоволення вимог за основним зобов`язанням.

З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди неправильно визначили характер спірних правовідносин та неправильно застосував норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про те, що іпотекодержатель майна, на яке у межах виконавчого провадження накладено арешт для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не має права на захист своїх прав шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту з предмета іпотеки.

Суди першої та апеляційної інстанцій вказаного не врахували та дійшли до помилкового висновку про обрання позивачем неправильного способу захисту..

Окрім того, судами не було з`ясовано повне коло осіб, які мають прийняти участь у справі, зокрема не було з`ясовано учасників виконавчих проваджень в межах яких було накладено спірні арешти, та відповідно не було надано оцінки їх процесуальної участі у справі та наслідки їх незалучення до участі у справі.

У подібних спірних правовідносинах до аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 370/1426/16-ц.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам вищезазначених норм матеріального права.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням вказаного ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, оскільки суди не встановили фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірили доводи сторін і надані на їх підтвердження докази.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.

Разом з тим, враховуючи, що допущені процесуальні недоліки можуть бути усунуті на тільки на стадії розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арештів, які накладені на спірне нерухоме майно в межах виконавчих проваджень № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044); №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210); №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301); №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990); №6-17/1708/ вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982); № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869).з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно дати належну оцінку доводам і поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, а також надати оцінку пред`явлення позову до належних відповідачів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арештів, які накладені на спірне нерухоме майно в межах виконавчих проваджень № 52781040 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 04 жовтня 2016 року (номер запису про обтяження: 17824044); №52342010 постановою державного виконавця Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ від 27 вересня 2016 року (номер запису про обтяження: 17459210); №В- 10/491 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 15 лютого 2010 року (номер запису про обтяження: 1698301); №6-3/147/25718959 державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС 07 квітня 2011 року (Реєстраційний номер обтяження: 11048990); №6-17/1708/28911007 28 вересня 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС (Реєстраційний номер обтяження: 11660982); № листопада 2011 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (Номер запису про обтяження: 1604869). скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик