СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/64/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

16 березня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Харченка С.В.

представників Відповідача - адвокатів Садаклієвої Е.В., Романчука О.А.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (Житлово-експлуатаційна дільниця №905), Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві.

ІI. Описова частина

В грудні 2016 року до суду з позовом до ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 , яка просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою АДРЕСА_1 ), посилаючись на те, що він протягом тривалого часу без поважних на те причин постійно не проживає у вказаній квартирі.

Крім того, Позивач просила також зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Мотивуючи свій позов, ОСОБА_1 пояснює, що Відповідач є її чоловіком, з яким шлюбні відносини фактично припинені вже протягом тривалого часу. Як стверджує Позивачка, ОСОБА_2 з червня 2015 року в квартирі не проживав та не з`являвся, не сплачував вартість комунальних послуг, на сьогодні проживає в невідому місці.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 не цікавиться квартирою, ніхто йому не перешкоджав у користуванні квартирою, і залишивши її він діяв повністю добровільно.

20 липня 2017 року до суду надійшли додаткові пояснення Позивачки з приводу заявленого позову. Так, Позивачка додатково зазначила, що 27 червня 2016 року ОСОБА_2 приходив до квартири, висловлював зауваження щодо дверних замків, займався їх заміною.

31 липня 2017 року в судовому засіданні Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких проти позову заперечував. Зазначив, що з червня 2015 року Позивачка та Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали здійснювати йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований, зокрема, збирали його речі у пакети, псували їх , робили непридатними для користування. У зв`язку з цим Відповідач 28 липня 2015 року звернувся до ЖЕД№905 та повідомив, що залишати зазначеного місця проживання він не має наміру та просив будь-які питання, пов`язані з його реєстрацією в квартирі вирішувати виключно у його присутності. 18 червня 2016 року Позивачкою та Третіми особами було організовано, без його згоди, вивезення його речей до дачного будинку. За фактом вивезення його речей з квартири Відповідач звертався до поліції, у зв`язку з чим було розпочате кримінальне провадження. Протягом тривалого часу з того моменту Відповідач проживав у дачному будинку, проте періодично навідувався в квартиру, здійснював господарські роботи, брав та залишав свої речі. 22 грудня 2016 року він не зміг потрапити у квартиру, оскільки Позивачка та Треті особи змінили замки і відмовилися пускати його. Після цього він звернувся в поліцію із заявою про чинення йому перешкод у користуванні квартирою. Усвідомлюючи наміри Позивачки позбавити його житла, Відповідач, як він стверджує, протягом останніх двох років неодноразово звертався до ЖЕД №905 із письмовими заявами про факти перешкоджання йому у користуванні квартирою. У січні 2017 року він звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою. Враховуючи зазначені обставини Відповідач просив визнати, що у нього є поважні причини відсутності квартирі, а тому у позові просив відмовити.

У судовому засіданні Позивачка та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Зазначили, що Відповідач добровільно виселився з квартири, виїхав на інше місце проживання. Всі його звернення до поліції, експлуатаційної контори є лише формальними, в той час як насправді він ніякого бажання проживати в квартирі не мав протягом тривалого часу.

Відповідач та його представники проти позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позов, зазначили, що ніхто і ніколи не перешкоджав Відповідачу користуватися квартирою, залишення квартири було його добровільним вибором.

Треті особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ГУ ДМС у м. Києві в судове засідання представників не направили, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 , який зазначив, що він сусідом сторін, проживає в тому ж будинку. Знайомий з ОСОБА_2 , проте давно його не бачив, вже близько трьох років.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що вона підписувала акти, в яких зазначено про відсутність ОСОБА_2 в квартирі №5 будинку, оскільки дійсно протягом тривалого часу вона Відповідача не бачила.

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що вона працює консьєржем в будинку АДРЕСА_3 і підтверджує, що з червня 2015 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі, добровільно виніс звідти свої речі.

Свідок ОСОБА_8 у суді зазначив, що знає ОСОБА_2 більше 20 років. Протягом останніх кількох років розповідав, що у нього є складнощі у спілкуванні з дружиною та дочками, що вони не бажають, щоб він проживав з ними у квартирі. У зв`язку з цим Відповідач проживав на дачі, але і там Позивачка згодом змінила замки.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

04 серпня 1978 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.

Встановлено, що 14 жовтня 1999 року громадянці ОСОБА_1 був виданий ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , на сім`ю з чотирьох осіб, включаючи чоловіка - ОСОБА_2 та дочок - ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . (а.с. 5)

Таким чином, і Позивач, і Відповідач одночасно набули право користування квартирою.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 71 Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Безспірно встановлено, що Відповідач протягом кількох років не проживає у квартирі, в якій зареєстрований. В той же час матеріалами справи а також поясненнями самих сторін підтверджується наявність тривалих конфліктних відносин між Відповідачем з однієї сторони та Позивачкою і їх дочками з іншої сторони. Конфлікт, очевидно, пов`язаний з користуванням ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 .

Посилання Відповідача на наявність перешкод зі сторони інших мешканців квартири підтверджується наявними у справі документами (а.с. 76-87):

-заявою ОСОБА_2 на ім`я начальника ДЕЖ-905 від 28.07.2015 про те, що він не проживає за фактичною адресою місця реєстрації, проте сплачує комунальні платежі та не має наміру залишати квартиру остаточно;

-заявою ОСОБА_2 на ім`я начальника ДЕЖ-905 від 24.06.2016 про взяття квартири на контроль з проханням не проводити ніяких дій без його відома;

-заявою ОСОБА_2 на ім`я начальника ДЕЖ-905 від 20.12.2016 про здійснення викопіювання квартири АДРЕСА_4 для підготовки позову в суд;

-заявою ОСОБА_1 на ім`я начальника ДЕЖ-905 від 21.12.2016 з повідомленням про наявність сімейно-житлових спорів щодо квартири з проханням не видавати членам її сім`ї оригіналів або копій будь-яких документів, стосовно квартири;

-заявою ОСОБА_2 на ім`я начальника ДЕЖ-905 від 28.12.2016 про здійснення дружиною йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_4 та видачу довідки про склад сім`ї;

-письмовими запереченнями ОСОБА_1 у справі №760/1187/17 на позов ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, в яких вона стверджувала, що 27.06.2016 ОСОБА_2 з`явився в квартиру, міняв дверні замки; а 22.12.2016 приходив до квартири з незнайомим чоловіком з наміром зробити обстеження для подальшої приватизації.

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідач та його представник неодноразово звертався до органів поліції із заявами про вчинення кримінальних правопорушень у зв`язку зі зникненням його майна в квартирі. (а.с. 71-75)

Викладені вище обставини безперечно свідчать про те, Відповідач не втратив наміру користування квартирою, вживав доступних заходів з метою захисту свого права на житло, що підтверджується дослідженими доказами. Суд звертає увагу на те, що досліджені докази хронологічно виникли раніше дня подання позову ОСОБА_1 , а тому неможливо їх пов`язувати з відкриттям провадження у справі.

Встановлено також, що ОСОБА_2 подано позов про визначення порядку користування квартирою, який поданий хоч і після відкриття провадження у справі, проте намір подання такого позову зафіксований у його заяві на адресу ДЕЖ-905 від 20.12.2016.

Зазначене у сукупності свідчить, що ще до подання позову між сторонами сталися конфліктні стосунки з приводу користування квартирою. Позивачка ОСОБА_1 , а також треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з сім`єю, як фактично проживають у квартирі, заперечують проти проживання в цій же квартирі ОСОБА_2 , їх дії можна характеризувати як такі, що спрямовані на створення перешкод у вселенні ОСОБА_2 в дане житло (заміна замків, вивезення його речей, подання заяв до ДЕЖ-905 тощо).

З огляду на викладене, суд пов`язує непроживання ОСОБА_2 в квартирі протягом тривалого часу з таким конфліктом, тобто наявністю поважних причин, які зумовлюють тимчасову неможливість проживання сторін в одному помешканні.

За таких обставин позовна заява про визнання ОСОБА_10 таким, що втратив право користування квартирою з підстав наведених у ній, не може вважатися обгрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судові витрати покласти на державу.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа-1: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: інформація відсутня;

Третя особа-2: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: інформація відсутня;

Третя особа-3: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», адреса: м. Київ, вул. Левка Мацієвича, 6; ;

Третя особа-4: Головне управління державної міграційної служби України в м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А; .

Суддя: