ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/14030/19

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/233/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Іванової Г.П.,

за участю секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач Чернігівська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Чернігівська міська рада,

на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 13.12.2019, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 р. Чернігівська міська рада пред`явила позов до ОСОБА_1 , в якому просила витребувати з володіння останнього на користь територіальної громади м. Чернігова квартиру АДРЕСА_1 .

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву залишено без руху з підстав недоплати судового збору за її подання. Постановляючи її, суд І інстанції виходив з того, що зазначена у позовній заяві вартість спірної квартири у розмірі 150000 грн 00 коп. явно не відповідає ринковій. У зв`язку з цим на підставі ст. 176 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», виходячи з середньої ринкової вартості одного квадратного метра житлового приміщення у м. Чернігові - 10000 грн 00 коп. та площі спірної квартири - 39,5 м2, суд визначив її вартість в сумі 395000 грн 00 коп., а розмір судового збору, відповідно, в сумі 5925 грн 00 коп. При цьому судом констатовано можливість стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої при вирішенні справи. Оскільки позовну заяву оплачено судовим збором в сумі 2250 грн 00 коп., то розмір недоплаченого судового збору суд визначив у сумі 3675 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду І інстанції для продовження її розгляду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- Чернігівська міська рада визначила ціну позову виходячи з приєднаного до справи договору купівлі-продажу спірної квартири від 10.07.2019, де її вартість визначено саме у сумі 150000 грн 00 коп., виходячи з якої судовий збір за пред`явлення позову нею сплачено в належному розмірі - у сумі 2250 грн 00 коп.;

- в оскаржуваній ухвалі судом не зазначено спосіб визначення середньої ринкової вартості одного квадратного метра житлового приміщення у м. Чернігові в розмірі 10000 грн 00 коп. Причому в аналогічній ситуації у справі № 750/12805/19 суд визначив середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення у м. Чернігові в розмірі 8000 грн 00 коп.

У судовому засіданні представник Чернігівської міської ради підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Як зазначено в підп. «а» п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України в № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Жодного доказу про дійсну ринкову вартість спірної квартири у справі нема.

Посилання Чернігівської міської ради на те, що ціна позову нею встановлена виходячи із визначеної договором купівлі-продажу від 10.07.2019 ринкової вартості квартири в сумі 150000 грн 00 коп., судом відхиляється, оскільки згідно з текстом цього договору таку її вартість визначено за домовленістю сторін договору ( ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ); у його тексті не йдеться про ринкову вартість квартири згідно з висновком фахівця в цій галузі. Не долучено такого висновку і до спорави.

У справі відсутні дані про те, що визначена судом І інстанції ринкова вартість квартири є невірною.

Посилання відповідача на те, що в аналогічній ситуації у справі № 750/12805/19 судом визначено середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення у м. Чернігові в розмірі 8000 грн 00 коп., апеляційний суд не бере до уваги, оскільки це рішення не має преюдиціальності щодо цієї справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду І інстанції, що зазначена в позовній заяві ціна спірної квартири явно не відповідає її дійсній вартості, а тому суд для вирішення питання, про яке йдеться, вірно застосував положення ч. 2 ст. 176 ЦПК України та роз`яснення, викладені в абз. 3 п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», самостійно попередньо визначивши дійсну вартості спірної квартири і розмір належного до сплати судового збору.

У справі відсутні дані про те, що визначена судом І інстанції ринкова вартість квартири є невірною.

Посилання відповідача на те, що в аналогічній ситуації у справі № 750/12805/19 судом визначено середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення у м. Чернігові в розмірі 8000 грн 00 коп., апеляційний суд не бере до уваги, оскільки це рішення не має преюдиціальності щодо цієї справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Повну постанову виготовлено 03.02.2020.

Головуючий: Судді: