Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, Орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з січня 2018 року почала проживати з відповідачем однією сім`єю в належному їй будинку АДРЕСА_1 , з ними проживали також її діти від першого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Так як, цей будинок належить на праві спільної сумісної власності їй та її першому чоловікові, на даний час знаходиться під арештом, у зв`язку з заборгованістю її чоловіка по аліментам, вони вирішили купити інший будинок. Під час спільного проживання вони зібрали невелику суму грошей, іншу суму в рівних частинах дали їм їхні родичі та купили будинок в АДРЕСА_1 , право власності на який оформили на ОСОБА_2 .. В придбаному будинку зробили ремонт, перевезли меблі та почали разом проживати. В березні 2019 року стосунки між нею та ОСОБА_2 погіршились та відповідач став вимагати звільнити житловий будинок разом з дітьми. Вважає, що вона з відповідачем з січня 2018 року по квітень 2019 року проживала однією сім`єю і до цього часу продовжує проживати в оспорюваному будинку, який вони купили за 189000 грн., що еквівалентно 7000 доларів США. Просить встановити факт проживання її та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2018 року по 01.04.2019 року та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом виселення, обґрунтувавши його тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.05.2018 року він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі проживають в його будинку, на його вимоги покинути його, та як у відповідачів є свій будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона та двоє її дітей зареєстровані, в добровільному порядку відмовляється. Спільного господарства вони не ведуть, відповідач та її діти ніколи не були членами його сім`ї. Просить усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності шляхом виселення та стягнути судові витрати.

Неповнолітні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні були представлені їх законним представником ОСОБА_1 , яка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Будучи допитаню в якості свідка суду показала, що з січня 2018 року вона з ОСОБА_2 та її дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживали однією сім`єю в її будинку по АДРЕСА_1 . У відповідача з дітьми склались доброзичливі стосунки. ОСОБА_2 їм купив путівку для відпочинку на морі в ТОВ «Світанок». Вона та ОСОБА_2 вирішили, що їм потрібно придбати спільне житло. Знайшли будинок, домовлялись з власником цього будинку. 25.05.2018 року їздили вдовох до м. Генічеськ оформляти договір купівлі-продажу. ОСОБА_2 запевнив її, щоб оформили право власності на будинок на нього. Спірний будинок придбали за спільні кошти в рівних частинах. У неї з відповідачем однакова заробітна плата, заперечує проти того, що відповідач брав позику в ТОВ «Світанок» для придбання будинку, так як ці гроші він брав для врегулювання проблем з його батьком, потім з його заробітної плати відраховували 50%. В цей час вони проживали спільно на її заробітну плату. Вказала, що у неї на депозиті в АТ КБ «Приватбанк» були власні кошти в сумі 1000 доларів США, які вона зняла з відсотками в сумі 395 доларів США та вклала в купівлю будинку, інші кошти позичили у їхніх родичів. Вони в двох робили ремонт в будинку по АДРЕСА_2 , в той час проживали в її будинку по АДРЕСА_1 , де демонтували ламінат та постелили його в новому будинку. З кінця березня 2019 року у них почали виникати конфліктні ситуації, тому з квітня 2019 року вони проживають в спірному будинку, але не як подружжя та не мають сімейних відносин. В період спільного проживання вона та ОСОБА_2 проживали як подружжя, користувались спільним майном, мали спільний сімейний бюджет, спільні обов`язки, спільне харчування, предмети вжитку. У її батьків мали господарство, восени продали та віддавали борг за будинок. Разом ходили укладати декларацію до лікаря. Будинок коштував 7000 доларів США, але в договорі написали, що він коштує 41607,00 грн.. Вона має дохід від оренди земельної ділянки, отримує заробітну плату в розмірі 9000 грн., у період відпустки 66 днів працює додаткового та також отримує дохід. На одну дитину в місяць необхідно дві тисячі гривень, аліментів не отримує, у колишнього чоловіка є заборгованість по аліментам. ЇЇ мати особисто в травні 2018 року давала ОСОБА_2 дві тисячі доларів США на купівлю будинку.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Калімбет Т.А. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

ОСОБА_2 будучи допитаним в якості свідка суду показав, що на даний час він проживає у його батьків, працює водієм в ТОВ «Світанок», має хорошу заробітну плату, збирав кошти вже давно, хотів купити автомобіль. Назбирав 1500 доларів США, які неодноразово позичав хлопцям по роботі. Через бажання купити авто посварився з батьками та пішов жити до брата. В цей час познайомився з ОСОБА_1 та з початку 2018 року став проживати в її будинку по АДРЕСА_1 , там господаря не було, не було ручок, крани текли, болер не працював, котел не горів, це все він починив. Цей будинок ОСОБА_1 та її бувшого чоловіка, на даний час арештований виконавчою службою за несплату її чоловіком аліментів та не виплату кредиту, тому він почав шукати будинок для проживання. Дійсно вони ходили разом з ОСОБА_1 дивились будинки, знайшли будинок по АДРЕСА_2 , який йому сподобався, але будинок потребував ремонту. Коли документи були готові йому подзвонила продавець та вони поїхали укладати договір купівлі-продажу. Під час укладення угоди ОСОБА_1 була присутня, нотаріус питав у нього про його сімейний стан, на що він в присутності ОСОБА_1 повідомив, що не одружений, вона цей факт не заперечувала. Він розрахувався з продавцем, яка написала йому розписку про отримання сорок одної тисячі гривень, ні за яких сім тисяч доларів США вони з продавцем не домовлялись, розрахувались по оцінці будинку. Договір з сімейниним лікарем він не укладав, ОСОБА_1 сама взяла його паспорт та код без його відома, ходила до лікаря без нього. Спочатку діти до нього ставились добре, але коли вони переїхали у його будинок все змінилось, вони постійно були у бабусі, додому приходили лише ночувати. ОСОБА_1 була більше зайнята своєю роботою, ніж сімейними відносинами, будинком та дітьми. По її ініціативі вони перевезли ламінат з будинку по АДРЕСА_3 . Спільного бюджету у них не було, всі кошти, які він отримував, вкаладав в ремонт, який робив сам з товаришем. Він дійсно брав путівку в господарстві за три тисячі гривень для дитини, але за це мати ОСОБА_1 в його будинок купила два вікна, таким чином він перевів готівку в гроші. Городом він займався сам з його мамою, продукти харчування отримував від його батьків, бо віддавав батькам зароблене зерно. За електроенергію та водопостачання сплачував він. У них різні розуміння сімейного життя, тому сім`єю вони не жили. ОСОБА_1 жила сама по собі ні до себе, ні до дітей вона його не підпускала. У ОСОБА_1 відпуска влітку, а в нього взимку, який він проводив в гаражі, займався сварочними роботами та ремонтом. В жовтні 2017 року він взяв кредит в ТОВ «Світанок», отримані гроші він віддав на зберігання ОСОБА_1 , так як у брата були проблеми з грошима, але спільних коштів з нею у нього не було. У кожного своя банківська картка, куди приходила заробітна плата, його картка знахолась постійно у нього. Розподілу обв`язків не було, так як він все робив сам і прибирав, і сапав город, і прав. Коли він хворів, до нього не було жодної поваги, щоб дати йому ліки чи таке інше. Коли проживали в будинку ОСОБА_1 , він там постійно не проживав, лише приходив ночувати, допомогти. На даний час він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , рахунки за використання електроенергію та водопостачання приходять на його ім`я. Від матері ОСОБА_1 коштів в сумі дві тисячі доларів не отримував. Звертався до Новотроїцького відділу поліції про виселення ОСОБА_1 та її дітей з його будинку по АДРЕСА_2 .

Представники третіх осіб служби у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області та органу опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області до судового засіданні не з`явились, надали висновок, в якому вважають, що малолітні діти повністю забезпечені житлом та прийняття рішення по справі не впливатиме на їх майнові інтереси.

Свідок ОСОБА_5 , суду показала, що була близьким другом сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали однією сім`єю більше року. Спочатку вони проживали по АДРЕСА_2 , потім купили будинок та переїхали на АДРЕСА_4. Вона часто була у них в гостях, разом відзначали свята. З ОСОБА_2 спочатку були гарні відносини, він говорив, що хоче створити сім`ю, питав поради, як зблизитись йому з дітьми ОСОБА_1 .. Вона працює з ОСОБА_1 в школі, мають добрі відносини. Знає, що ОСОБА_2 хотів продати будинок, а ОСОБА_1 була проти. ОСОБА_2 дарував ОСОБА_1 , подарунки, віддавав їй кошти, у неї була його банківська картка. Вони разом купували спільні речі, робили ремонт. ОСОБА_2 приходив до неї, радився як краще зробити пропозицію одружитись ОСОБА_1 .. Коли ОСОБА_1 хворіла ОСОБА_2 піклувався про неї, купував ліки, хвилювався про стан її здоров`я. Діти ОСОБА_2 на роботу приносили вечерю. У них були хороші відносини до квітня 2019 року. Конфліктів у них не було, але інколи сперечались. Розмежувати дружні і сімейні відносини вона не може, але вважає, що у сторін були сімейні відносини.

Свідок ОСОБА_6 , сусідка матері ОСОБА_1 , суду показала, що ОСОБА_2 вона часто бачила у дворі матері ОСОБА_1 .. Діти до нього добре відносились. Вони до дев`ятої вечора перебували у бабусі, матері ОСОБА_1 , тому що батьки були на роботі, а потім або ОСОБА_2 , або ОСОБА_1 забирали їх до себе. До того як вони купили будинок у них були хороші відносини, а потім зіпсувались. Вважає, що у сторін були сімейні відносини, так як ОСОБА_1 готувала їжу ОСОБА_2 та дітям.

Свідок ОСОБА_7 , знайомий ОСОБА_2 , суду показав, що в 2017 році він позичив у ОСОБА_2 кошти в сумі 1000 доларів США. В 2018 році ОСОБА_2 сказав йому, що збирається купувати будинок, тому він віддав гроші. На той час він проживав по АДРЕСА_2 у ОСОБА_1 (приходив туди спати), хотів з нею створити сім`ю. Свідок привозив до ОСОБА_1 брикети та картоплю. Вважає, що сімейних відносин у них не було.

Свідок ОСОБА_8 , суду показав, що в 2017 року він звільнився з роботи та взяв у борг у ОСОБА_2 гроші в сумі 500 доларів США, до першої його вимоги. В квітні 2018 року віддав гроші бо ОСОБА_2 збирався купувати будинок. Знає, що ОСОБА_2 брав гроші у господарства. До придбання будинку він проживав з батьками, а коли купив будинок переїхав до нього. У нього з ОСОБА_2 дружні відносини, часто проводили відпочинок разом. Знає, що ОСОБА_2 хотів створити сім`ю та піти від батьків. Не планував створювати сім`ю з ОСОБА_1 .. Зустрічався з різними дівчатами, із ОСОБА_1 також, але сімейних стосунків між ними не було.

Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, свідків, суд прийшов до настуних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , яке належить їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, але проживає за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою в АДРЕСА_2 , який належить йому на прав приватної вланості, згідно договору купівлі- продажу від 29.05.2018 року, але проживає за адресою його батьків.

Згідно ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з огляду на таке.

Звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем позивач надала фотокартки та посилалась на те, що відповідач надавав їй свої грошові кошти, якими вона користувалась, будинок купили за кошти, якими кожен з них склався у рівних сумах.

Суд критично ставиться до наданих сторонами актів про проживання особи, складених депутатом Сиваської селищної ради ОСОБА_10 від 05.06.2019 року та 07.10.2019 року, так як вони мають суперечливий характер та спростовують один одного. (а.п.8,65).

Надані ОСОБА_11 накладні та чеки від 04.07.2018 року на купівлю будівельних матеріалів та факт зняття коштів з її банківської картки не містять доказів спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, так як данні документи не можуть бути підтвердженням спільного придбання будівельних матеріалів саме в будинок АДРЕСА_2 , оскільки не надано інших доказів щодо доставки товару до вище зазначеного будинку.

Зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 суми в розмірі 1397,39 доларів США, не свідчить про їх витрату на купівлю будинку за адресою АДРЕСА_2 , так як, зняття коштів відбулось 12.11.2018 року, а договір купівлі-продажу датований травнем 2018 року (а.п.80,81).

Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не містять підписів сторін, тому не мають юридичного значення для вирішення справи (а.п.84-86).

Суд критично відноситься до свідчень свідків сторін з приводу факту проживання сторонами однією сім`єю без реєстрації шлюбу, так як свідки кожної сторони перебувають у дружніх стосунках з кожним із них, є зацікавленими та пояснили факти протилежні один одному.

Фотознімки надані ОСОБА_1 не підтверджують факту спільного проживання однією сім`єю, не мість жодного кадру де сторони є разом як подружжя, а засвідчують тільки проведення дозвілля, яке може відбуватися і без спільного проживання, зроблені не відомо за яких обставин, а тому суд не може взяти їх до уваги.

Окрім цього, суд бере до уваги той факт, що при укладенні договору купівлі-продажу, у нотаріуса були присутні обидві сторони справи та нотаріусом був роз`яснений пункт 14 Договору, відповідно до якого продавець, ознайомлена з заявою покупця про те, що він не преребуває у зареєстрованому шлюбі, осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права вланості на житловий будинок, у тому числі й відповідно до ст..ст. 65,74 та 97 Сімейного кодексу України не має, про що не заперечується сторонами (а.п.28).

Розписка про отримання коштів за проданий будинок від продавця ОСОБА_12 від 29.05.2018 року, підтверджує факт отримання нею коштів саме від ОСОБА_2 (а.п. 30).

Договір № 35 безвідсоткової ставки від 01.10.2017 року та платіжне доручення від 05.10.2007 року про видачу ОСОБА_2 коштів в сумі 27000 тисчі гривень та покази свідків про повернення ОСОБА_2 суми в 1500 доларів США, з урахуванням його доходів згідно довідки про заробітну плату за 2017-2018 роки, приводить суд до висновку, що ОСОБА_2 мав реальну можливість мати суму в розмірі 41607 гривень, за яку продано будинок в АДРЕСА_2 .

Таким чином суд ввжає не доведеним позивачем ОСОБА_1 факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та зважує на те що, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, надання відповідачем ОСОБА_2 коштів позивачу ОСОБА_1 , самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК вважати майно (спірний будинок) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25.12.2013 року (справа №6-135цс13) та від 11.03.2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Навіть сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Суд оцінюючи підстави заявленого ОСОБА_1 позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, дійшов висновку про недоведеність факту спільно проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу та набуття спірного майна (будинку) сторонами під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти, та з цих підстав вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 ч.1 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.2, 3 ст. 156 ЖК УРСР За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.

Згідно положень ч.1, 2 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до висновку висловленого у постанові ВСУ від 17.10.2018 у справі №521/17805/16-ц, вбачається наступне: за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обґрунтовуючи підстави звернення з зустрічним позовом до суду, позивач ОСОБА_2 визначив спосіб для відновлення порушених прав, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з належного йому на праві приватної власності житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , посилаючись на положення ст.ст. 319, 391, 406 ЦК України, мотивуючи свою позицію тим, що відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування та не є членами його сім`ї, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, не ведуть спільне господарство та таке інше.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження заявлених зустрічних позовних вимог позивачем ОСОБА_2 надано копії свідоцтва про народження неповнолітніх відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де батьком дітей вказано ОСОБА_9 ..

Окрім цього ОСОБА_2 надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2018 року № 125226561, відповідно до якого житловий будинок за адресою по АДРЕСА_2 належить на праві приватної вланості ОСОБА_2 , в якому він зареєстрований згідно паспортних даних та копії домової книги (а.с. 50).

ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи зареєстроване місце проживання в будинку АДРЕСА_1 , який відповідно до висновку органу опіки та піклування Новотроїцької РДА належить на праві приватної вланості ОСОБА_9 та повністю придатний до проживання, лише потребує косметичного ремонту, тобто неповнолітні забезпечені житлом у повному обсязі, але проживають без реєстрації в будинку АДРЕСА_2 , даний факт підтверджується довідкою Сиваської селищної ради від 05.06.2019 року № 1470.

Сам факт того, що ОСОБА_2 не зареєстрував відповідачів в його будинку по АДРЕСА_2 , суд розцінює як відсутність його наміру створювати сім`ю з ОСОБА_1 та її дітьми

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що за таких обставин, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_13 є обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у зв`язку з задоволенням зустрічного позову, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмір 768,40 гривень.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, Орган опіки та піклування Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом виселення - задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у володіння, користуванні та розпорядженні ОСОБА_2 житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , який належить йому на праві приватної власності шляхом виселення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов