Дата документу 27.05.2020 Справа № 554/7754/19
Провадження № 2/554/273/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за учатю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича в інтересах Полтавського обласного державного комунального підприємства «Полтаваспецрембуд» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав визнати за ним право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - житловий будинок літер А-1 загальною площею 37,0 кв.м. (коридор - 2,9 кв.м.; кімната - 22,8 кв.м.; кухня - 6,2 кв.м.; кімната - 5,1 кв.м.).

В обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 зазначено, що 01 лютого 2008 року між ним, як наймачем, та Полтавським обласним державним комунальним підприємством «Полтаваспецрембуд» в особі директора Куслія І.І., як наймодавцем (надалі - ПОДКП «Полтаваспецрембуд»), було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального фонду, згідно умов якого наймач отримав у безстрокове користування житлове приміщення - будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно умов укладеного договору, а саме п. 2.2.8, позивач має право приватизувати займане житло у відповідності до законодавства. Скориставшись своїм правом на приватизацію, керуючись умовами договору та чинного законодавства України, позивач звернувся із заявою щодо передачі у приватну власність займаного ним будинку, на яку отримав лист арбітражного керуючого ОСОБА_2 про відмову у передачі у приватну власність займаного будинку шляхом приватизації, посилаючись на те, що ухвалою господарського суду від 28.08.2001 року було порушено провадження у справі про банкрутство ПОДКП «Полтаваспецрембуд»; публікація оголошення про порушення справи про банкрутство боржника розміщена в газеті "Голос України" № 168 від 14.09.2002 р., у процесі ліквідації підприємства звільнено працівників відділу приватизації підприємства, а у ліквідатора, згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відсутні повноваження щодо вирішення питання про приватизацію житлового фонду підприємства.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

В межах строку, встановленого судом, 26.09.2019 року до суду надійшов відзив від арбітражного керуючого Рибаченка М.П., відповідно до якого заперечень на позов не надано, зазначено, що постановою Господарського суду Полтавської області від 13.08.2004 року ПОДКП «Полтаваспецрембуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; його призначено ліквідатором. У порядку процедури ліквідації на підприємстві фактично припинив роботу відділ приватизації через звільнення працівників підприємства. У ліквідатора відсутні повноваження за законом на прийняття рішення про приватизацію житлового фонду підприємства. У відзиві ОСОБА_2 прохав розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Інших письмових заяв по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, до суду від сторін не надходило.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті з викликом всіх учасників справи.

У судове засідання 27.05.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явився; у заяві від 13.02.2020 року прохав суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 27.05.2020 року не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи; у заяві від 21.02.2020 року прохав суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності всіх учасників справи на підставі письмових матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Предметом розгляду справи є визнання права власності у порядку приватизації державного житлового фонду на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Спірний будинок перебуває на балансі Полтавського обласного державного комунального підприємства «Полтаваспецрембуд», як державного комунального підприємства, є комунальною власністю області та закріплене за підприємством на праві повного господарського відання (п. 7.1, п.7.2 Статуту).

З матеріалів справи встановлено, що 01 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (Наймач) та Полтавським обласним державним комунальним підприємством «Полтаваспецрембуд» (Наймодавець), в особі директора Куслія І.І. , було укладено Договір найму житла в будинках державного і комунального фонду, відповідно до п.1.1 якого Наймодавець надав ОСОБА_1 , як наймачу, та членам його сім`ї у безстрокове користування житлове приміщення: будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно умов укладеного договору, а саме п. 2.2.8, наймач має право приватизувати займане житло у відповідності до законодавства.

Статтею 9 ЖК УРСР передбачено право громадян на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фондувизначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (ст. 1 вказаного Закону).

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону).

Таки чином, спірний будинок відноситься до об`єктів приватизації.

Позивач вказував, що виявив бажання приватизувати вказаний житловий будинок, у зв`язку із чим звертався із відповідною заявою, однак доказів такого звернення (дату звернення , особу, якій адресовано звернення), суду не надано.

Судом також встановлено, відповідно до листа-відповіді від 16.07.2019 р., наданої арбітражним керуючим ОСОБА_2 , як ліквідатором ПОДКП «Полтаваспецрембуд», що ОСОБА_1 , як наймачу, на його лист було повідомлено з приводу передачі у приватну власність займаного будинку, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.08.2001 р. було порушено провадження у справі про банкрутство Полтавського обласного державного комунального підприємства «Полтавспецрембуд». Публікація оголошення про порушення справи про банкрутство боржника була розміщена в газеті «Голос України» № 168 від 14.09.2002 р. Також, у вказаному листі зазначено, що 14.01.2003 року, згідно ухвали Господарського суду Полтавської області розпочато процедуру санації ПОДКП «Полтаваспецрембуд». 28.07.2003 року затверджено план санації ПОДКП «Полтаваспецрембуд» керуючим санацією призначено керівника підприємства-боржника. Постановою Господарського суду Полтавської області від 13.08.2004 року Полтавське обласне державне комунальне підприємство "Полтавспецрембуд" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого Рибаченка М.П. У порядку ліквідаційної процедури ПОДКП «Полтаваспецрембуд» припинено роботу відділу приватизації підприємства, у зв`язку із звільненням працівників. Арбітражний керуючий не уповноважений законом на прийняття рішення щодо приватизації житлового фонду вказаного підприємства.

Таким чином, судом встановлено, що ПОДКП «Полтаваспецрембуд» на підставі постанови Господарського суду від 13.08.2004 року визнано банкрутом.

Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Частинами 1, 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Оскільки арбітражний керуючий відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не наділений повноваженнями, щодо проведення приватизації державного житлового фонду, а тому, на думку суду, арбітражний керуючий не є належним відповідачем у справі, оскільки не може приймати рішення про відмову або задоволення права громадянина на приватизацію, відповідно і не порушує такого права.

Таким чином, позивачем не доведено факту звернення до компетентного органу, уповноваженого на приватизацію житлового фонду ПОДКП «Полтаваспецрембуд»,а тому і не доведено факту порушення такого права.

Згідно зі ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Щодо права позивача на приватизацію спірного житла, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», однією з умов можливості здійснити громадянами приватизації державного житлового фонду є використання житла на умовах найму.

Згідно зі статтею 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Підставою для видачі ордера є спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затверджене виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів, який і видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (стаття 58 ЖК УРСР).

Статтею 5 ч. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року м. Київ (справа № 137/1052/17 провадження № 61-39034св18 ) у справах щодо приватизації квартир (будинків) з`ясуванню підлягають: обставини щодо того, чи є ці приміщення об`єктами приватизації відповідно до вимог згаданих законів; склад осіб, які постійно, як члени сім`ї наймача проживають у спірних приміщеннях або за якими зберігається право на проживання; термін та законність підстав їх реєстрації та фактичного проживання у квартирах/гуртожитках; наявність у них власного житла та чи є вони громадянами України і чи не використано ними право на приватизацію державного житлового фонду раніше в повному обсязі.

Виходячи з аналізу Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, статті 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням, і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Аналогічну норму містить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

При цьому пунктами 18, 19 цього Положення визначено порядок підтвердження факту постійного проживання особи в жилому приміщенні - у довідці про склад сім`ї та займані приміщення, що подається особою в числі інших документів до органу приватизації, зазначаються члени сім`ї наймача, які водночас і прописані, і мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Отже, законодавство пов`язує право осіб на приватизацію не лише з фактом їхньої реєстрації у спірній квартирі (будинку), яка здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а з їхнім правом на житло та фактом проживання у спірній квартирі (будинку).

Позивачем у справі не надано доказів видачі йому ордеру, на підставі якого, відповідно до Закону, мав бути укладений договір найму, не надано доказів реєстрації у зазначеному житловому будинку, тобто не доведено факту користування житлом, а також не доведено факту не використання ним права на приватизацію.

За встановлених вище обставин, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 328, 379-380, 386, 392 ЦК України, ст. ст. 9, 61 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 3-5, 10-13, 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича в інтересах Полтавського обласного державного комунального підприємства «Полтаваспецрембуд» про визнання права власності - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Процесуальний строк на оскарження рішення суду, ухваленого судом на час дії режиму карантину на всій території України, починає свій перебіг із дня офіційного закінчення строку дії карантину на всій території України.

Суддя М.О. Материнко