Справа № 266/927/20
Провадження № 2/266/487/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Шишиліна О.Г.

за участю секретаря - Воропаєвої О.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом з тих підстав, що її матері ОСОБА_3 належали житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27.04.1995 р. за №3-1316 та договору дарування від 20.06.2000 р. за №3-676 та Ѕ частки земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:002:0827, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ДН, виданого Маріупольською міською радою Донецької області від 22.09.1998 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 18.03.1998 р. за №87/16 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1324. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Після її смерті залишилася спадщина у виді будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частки земельної ділянки № НОМЕР_1 за цією ж адресою обслуговування жилого будинку. Інша Ѕ частина вказаної земельної ділянки належить ОСОБА_2 . На випадок смерті мати залишила на ім`я ОСОБА_4 заповіт, але останній відмовився від прийняття спадщини про що надав відповідну заяву до нотаріальної контори. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті матері є вона, яка у встановлений законом строк звернулася до Другої Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та Ѕ частки земельної ділянки за цією ж адресою оскільки житловий будинок належав в цілому померлій ОСОБА_3 , а земельна ділянка, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування цього будинку залишилась у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без визначення часток, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 120 ЗК України. У зв`язку із чим зважаючи на те що право власності на житловий будинок та право власності на земельну ділянку, на якій він розташований пов`язані між собою, оформити спадкові права на житловий будинок без визнання в судовому порядку права власності на цілу земельну ділянку не виявляється можливим. Просила визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на Ѕ частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер №:01:002:0827, що розташована по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підтовче судове засідання не з`явилася, приймала участь через свого представника Ліннік Н.В., яка надала письмову заяву в якій просили розглянути справу за її відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підтовче судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла письмова заяви в якій вони просили справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачами позову, вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договорів дарування посвідчених Другою маріупольською державною нотаріальною контрою 27.04.1995 р. за реєстровим №3-1316, зареєстрованим в Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя 05.05.1995 р. у реєстрову книгу за №8315 та 20.06.2000 р. за реєстровим №3-676, зареєстрований в МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 21.06.2000 р. у реєстрову книгу за №8582 належить право власності будинок АДРЕСА_2 (а.с. 9-12).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДН від 22.09.1998 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 18.03.1998 р. за 87/16 передано у власність земельна ділянка 0,1000 га, розташована на території АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за1701№1324 ( а.с. 14)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, загальних відомостей про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_3 :01:002:0827, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,1000 га. Власниками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , частки у державному акті не визначені ( а.с. 96-97).

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже, судом встановлено, що згідно вказаного державного акту у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 рівні частки земельної ділянки, тобто по 1/2 частки у кожного із співвласників.

За таких підстав ОСОБА_3 на законних підставах належало за життя Ѕ частка земельної ділянка площею 0,1000 га, розташована на території АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, який також належав їй праві приватної власності на підставі вищевказаних договорів дарування.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна №198335200 від 30.01.2020 р., 198336877 від 30.01.2020, 198335896 від 30.01.2020 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( будинок, земельну ділянку) за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер:01:002:0827, відомості щодо права власності відсутні ( а.с. 100,102,103).

Будинок АДРЕСА_1 складається (житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, тамбур літ. а1-1, погріб літ. П/г, літня кухня літ.В-1, сарай літ.Г-1, убиральня літ.Д-1, огорожа №1) житловою площею 45.6 кв.м., загальною площею 82.2 кв.м. (а.с.91-95).

З свідоцтва про смерть НОМЕР_2 зареєстрованого Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області від 19.09.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено відповідний актовий запис №849 (а.с. 4).

Як вбачається зі спадкової справи №4/2018 заведеної державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 остання склала заповіт від 04.07.2002 р. зареєстрований в реєстрі №3-1053 ( а. с.65), яким заповіла все належне їй на праві особистої власності майно ОСОБА_5 ( а.с. 127).

ОСОБА_5 03.02.2018 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою в якій відмовився від прийняття спадщини за вищевказаним заповітом ( а.с. 67). Аналогічну нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_5 подав і до суду, якою підтвердив свою відмову від прийняття спадщин.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати зазначено ОСОБА_7 (а.с.5).

З посвідки про припинення шлюбу, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 припинений, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_9 (а.с. 7).

Одже позивач є донькою померлої ОСОБА_3 та відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

11.01.2018 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою №10 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 ( а.с. 45).

Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні. (а.с.44-106).

30.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулася з заявою № 22 про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , і свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0827, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) після смерті її матері ОСОБА_3 ( а.с. 73).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок та 1/2 частки вказаної земельної ділянки не видано ( а.с. 105-106).

Постановою від 13.01.2020 р. державний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок ; АДРЕСА_1 та Ѕ частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:002:0827, яка розташована по АДРЕСА_1 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) оскільки до спадкодавця перейшло право власності на цілий житловий будинок, до неї мало б перейти і право власності на цілу земельну ділянку, а відтак без визнання у судовому порядку права власності спадкоємця на цілу земельну ділянку не виявляється можливим видати свідоцтво на право на спадщину за законом на будинок та на частку земельної ділянки (а.с. 105-106).

Таким чином єдиною перешкодою позивачеві оформити свої спадкові права, а відповідно отримати право власності на будинок та частку земельної ділянки є те, що 1/2 частина спірної земельної діялянки, успадкованої після смерті матері, відноситься до спільної часткової власності.

З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до підпункту «г» п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника ( землекористувача).

Згідно ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті передбачено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірні будинок та частину земельної ділянки не зареєстровано, відповідач проти задоволення позову не заперечував, вимоги позивача не порушує прав третіх осіб і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи, що померлій ОСОБА_3 належало на праві власності будинок АДРЕСА_1 , який розташовано на земельній ділянці, Ѕ частки якої їй належало на праві власності, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141, 200 ЦПК України, ст.ст. 130 ЗК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, тамбур літ. а1-1, погріб літ. П/г, літня кухня літ.В-1, сарай літ.Г-1, убиральня літ.Д-1, огорожа №1) житловою площею 45.6 кв.м., загальною площею 82.2 кв.м. та на Ѕ частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер №:01:002:0827, що розташована по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького Апеляційного суду, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2020 р.

Суддя: Шишилін О. Г.