Справа № 175/1444/19
Провадження № 2/175/388/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

18 травня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, який в серпні 2019 року уточнила (а.с.34-37) та просила суд постановити рішення яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити; не заперечувала проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.28). За інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове відправлення №262 на ім`я ОСОБА_2 вручено (а.с.74), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради надав суду лист про розгляд справи без участі представника органу опіки та постановити рішення яке відповідає інтересам дитини (а.с.41).

Представник третьої особи Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради за довіреністю Молочко А.В. позовні вимоги підтримала; надала суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55-58).

Вислухавши позивачку, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 12 січня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №59, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.18). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.17), який за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2013 року був розірваний (а.с.19-20). Сторони не спілкуються, стосунки не підтримують.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Хлопчик навчається в 2-Б класі Комунального закладу освіти «СЗШ І-ІІІ ст. №147 ім. Чорновола» Дніпровської міської ради, характеризуються позитивно (а.с.22). Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Неповнолітній ОСОБА_3 забезпечений гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Всі питання щодо виховання сина матір вирішує самостійно.

Батько з дитиною не проживає, не спілкується, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування своєї дитини, не цікавиться життям та здоров`ям хлопчика, тривалий час нехтує своїми обов`язками з виховання та утримання дитини, не приймає участі у підготовці до самостійного життя, не здійснює відносно дитини належного батьківського піклування, не цікавиться досягненнями сина.

Матір дитини повністю опікується про хлопчика, займається його вихованням, розвитком та матеріально забезпечує дитину всім необхідним. Відповідач взагалі не надає фінансової допомоги на утримання дитини, яка потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, одяг та інші речі вжитку. Згідно довідки Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №3482 від 21 лютого 2019 року (а.с.21), відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 13539,26 грн.

Згідно висновку Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №18/5-30 від 20 січня 2020 року, Служба вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55-58).

У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування сина, а з боку ОСОБА_1 ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком та щодо участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання ОСОБА_2 виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Зазначене свідчить про те, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, самоухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров`я свого сина, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги ОСОБА_1 повністю та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 6, 7, 15, 17-19, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позбавити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.