Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 1519/13764/12

провадження №61-10860св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Нікітюк Оксана Михайлівна,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року у складі судді Гуревського В. К. і постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В., та касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у складі судді Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про визнання правочинів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації смертей 03 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 3629. За життя її батько заповіт не склав.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Северевою Н. В.

Оскільки вона постійно проживала з померлим ОСОБА_3 , тому на день його смерті фактично прийняла спадщину.

Як повідомила їй матір ОСОБА_2 , вказане вище спадкове майно знаходиться під забороною відчуження на підставі укладених договорів між ПАТ «УкрСиббанк» та її батьком.

25 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0.

Крім того, 25 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0.

Того ж дня, 25 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитними договорами № 0та № 0 , за умовами якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

06 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0.

Крім того, 06 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0.

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

На момент укладення спірних договорів ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними, оскількичерез розлади свого здоров`я він перебував на лікуванні у різних медичних установах та страждав на тяжкі хвороби.

Крім цього підлягає визнанню недійсним іпотечний договір, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1587, оскільки такий договір був укладений для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ОСОБА_3 , а саме №0 від 06 липня 2007 року та № 0 від 06 липня 2007 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила:

- визнати недійсним іпотечний договір від 25 червня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3337, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 ;

- скасувати заборону відчуження вказаної квартири АДРЕСА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження вказаної квартири АДРЕСА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338, реєстраційний № 5203139, контрольна сума Д794В5565В ;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку вказаної квартири АДРЕСА_3 , внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстраційний № 5203174 , контрольна сума № 4723179 АА42;

- визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір іпотеки від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ « УкрСиббанк », правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1587, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір про внесення змін до договору іпотеки від 06 липня 2007 року № 1587, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. та зареєстрований в реєстрі за №225;

- скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_2 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., реєстровий № 108;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження вказаної квартири №1 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., реєстровий № 108 , реєстраційний № 5262296, контрольна сума Б7ЕЕ215ЕГ7;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку квартири АДРЕСА_2 , внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., реєстраційний № 5262161, контрольна сума № АВ2Г69А6Б6 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним іпотечний Договір від 25 червня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3337, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 .

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження вказаної квартири АДРЕСА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338, реєстраційний № 5203139, контрольна сума Д794В5565В.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку вказаної квартири АДРЕСА_3 , внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстраційний № 5203174 , контрольна сума № 4723179АА42 .

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір іпотеки від 06 липня 2007 року, укладений між АКІБ « УкрСиббанк », правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1587, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір про внесення змін до вказаного договору іпотеки від 06 липня 2007 року № 1587, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. та зареєстрований в реєстрі за №225.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді вказаної квартири АДРЕСА_4 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., реєстровий № 108.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження вказаної квартири №1 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В., реєстровий № 108 , реєстраційний № 5262296, контрольна сума Б7ЕЕ215ЕГ7.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку вказаної квартири №1 , внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., реєстраційний № 5262161, контрольна сума № АВ2Г69А6Б6 .

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку з акта № 75 від 14 лютого 2013 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв'язку з розладом здоров'я не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними в момент укладення з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», іпотечного договору від 25 червня 2007 року та кредитних договорів № 0 та від 06 липня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Враховуючи наведене, укладені ОСОБА_3 договори у період, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, підлягають визнанню недійсними.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», оскаржило його в апеляційному порядку.

Зокрема, банк просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог про: визнання іпотечного договору від 25 червня 2007 року недійсним;скасування заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338;вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження вищевказаної квартири АДРЕСА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М., реєстровий № 3338, реєстраційний № 5203139, контрольна сума Д794В5565В;вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку вказаної квартири АДРЕСА_3 , внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. реєстраційний № 5203174, контрольна сума № 4723179АА42.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» в апеляційному порядку не оскаржувалося та не переглядалося.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник ПАТ «Дельта Банк» в обґрунтування своїх вимог посилався на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року у справі № 521/14479/15-ц, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , за іпотечним договором від 25 червня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 111748000 від 25 липня 2007 року в розмірі 3 444 372, 69 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року, оскільки воно було ухвалено значно пізніше. Більше того, відповідачем у вказаній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак суд під час розгляду справи мав залучити до участі у ній правонаступників ОСОБА_3

АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого був ПАТ «УкрСиббанк», протягом більше як двох років після смерті ОСОБА_3 не пред`явив вимоги до спадкоємця боржника ОСОБА_1 , тому втратив право вимоги до неї.

Враховуючи наведене, ПАТ «УкрСиббанк» не могло передати право вимоги до ОСОБА_3 за іпотечним договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» більше, ніж через два роки після смерті ОСОБА_3 , тобто 08 грудня 2011 року.

Апеляційний суд також погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання оспорених правочинів недійсними на підставі частини першої статті 225 ЦК України, оскільки висновком з акта посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 75 від 14 лютого 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з розладом здоров`я не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними в момент підписання іпотечного договору від 25 червня 2007 року та кредитних договорів № 0 та № 0 від 06 липня 2007 року, укладених між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк».

Також не погоджуючись із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ПАТ «УкрСиббанк» неодноразово повідомлялося про розгляд вказаної цивільної справи в суді першої та апеляційної інстанції, що підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи. Крім того, в березні 2018 року з апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року вже зверталось ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було належним чином повідомлено про судове засідання, призначене в Апеляційному суді Одеської області.

Оскільки АТ «УкрСиббанк» тривалий час не цікавилось розглядом справи та не надало обґрунтованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою у даній справі слід відмовити.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк»

У травні 2019 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просило скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року повністю та скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року в частині задоволення вимог про: визнання іпотечного договору від 25 червня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , недійсним; скасування заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , накладеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М.; вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_3 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М.; вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку вищевказаної квартири, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 1281 ЦК України саме спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Однак спадкоємці не повідомили ПАТ «УкрСиббанк» про смерть спадкодавця та відкриття спадщини.

Про смерть іпотекодавця ПАТ «Дельта Банк» стало відомо шляхом виявлення фактів вилучення обтяжень предмета іпотеки у відповідних реєстрах під час проведення ліквідаційної процедури та інвентаризації активів банку.

Оскаржені судові рішення ухвалені з посиланням на статтю 225 ЦК України, однак спірні правочини не можуть вважатися такими, що укладені ОСОБА_3 при тимчасовому розладі психіки. Визнані недійсними кредитні та іпотечний договори укладені 25 червня 2007 року та 06 липня 2007 року, тобто з 12-денним проміжком. Розбіжність у час означає тривалість розладу психіки, яка може бути підтверджена виключно рішенням суду про визнання особи недієздатною.

Суди не врахували, що оспорювані договори були посвідчені нотаріусом, який здійснив перевірку цивільної дієздатності ОСОБА_3 .

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги АТ «УкрСиббанк»

У вересні 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року та передати справу до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження безпідставно послався на статтю 354 ЦПК України у чинній редакції та не врахував особливості оскарження рішень, які ухвалені до набрання чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ПАТ «УкрСиббанк», яке змінило свою назву на АТ «УкрСиббанк», не брав участь у судовому засіданні 11 квітня 2013 року, в якому було ухвалене оскаржене рішення, тому строк на його апеляційне оскарження обраховується з моменту отримання повного тексту судового рішення.

Висновки суду щодо обізнаності банку про перебування в провадженні судів цієї справи та направлення йому процесуальних документів жодним чином не впливають на обрахунок строків на апеляційне оскарження виходячи з положень статті 294 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» та витребувано її матеріали з Малиновського районного суду м. Одеси.

09 жовтня 2019 року справа № 1519/13764/12 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 були укладені кредитні договори № 0 та № 0 .

За умовами кредитного договору № від 25 червня 2007 року банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 80 000,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування ними на строк з 25 червня 2007 року по 25 червня 2023 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком. ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Для забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитними договорами в той же день між банком та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3337, за умовами якого іпотекодавець ( ОСОБА_3 ) передав АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права кредитора та іпотекодавця, у тому числі за договорами, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 .

Допитані у якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у своїх показаннях вказали, що ОСОБА_3 страждав на тяжку форму діабету, в нього були провали в пам`яті, він часто поводив себе неадекватно.

Згідно висновку з акта посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 75 від 14 лютого 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з розладом здоров`я не розумів значення своїх дій, та не міг керувати ними в момент укладення з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», іпотечного договору від 25 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3337, а також в момент укладення 06 липня 2007 року з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», кредитних договорів № 0 та № 0 .

Актуальний психічний стан ОСОБА_3 в момент підписання ним спірних договорів від 25 червня 2007 року і 06 липня 2007 року характеризувався стійким психічним розладом у вигляді деменції змішаного генезу, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був неспроможний розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк»

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним у порядку, передбаченому частини першої статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України 2004 року зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року.

У вказаній справі висновком посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 75 від 14 лютого 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 на момент підписання спірних договорів характеризувався стійким психічним розладом у вигляді деменції змішаного генезу, у зв`язку з чим не розумів значення своїх дій, та не міг керувати ними.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними оспорюваних договорів з огляду на те, що ОСОБА_3 на момент їх укладення не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

Окрім того колегія суддів звертає увагу на те, що заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2015 року у справі 521/14479/15-ц, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25 червня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О. М. під реєстраційним № 3337, - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , та на яке як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі посилалося ПАТ «Дельта Банк», було ухвалене після смерті ОСОБА_3 та було скасоване постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року, якою ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції та їм надана належна правова оцінка, вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо касаційної скарги АТ «УкрСиббанк»

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до частин першої, третьої статті 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) зроблено висновок про те, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент вчинення таких дій (частина третя статті З ЦПК України).

Оскільки АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року у травні 2019 року, то апеляційний суд обґрунтовано керувався нормами ЦПК України в редакції, чинній на час подання такої скарги.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі ««Дія 97» проти України»).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «УкрСиббанк», суд апеляційної інстанції виходив з того, що ПАТ «УкрСиббанк» неодноразово повідомлялося про розгляд вказаної цивільної справи в суді першої та апеляційної інстанції, що підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи. Крім того, в березні 2018 року з апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року вже зверталось ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, та ПАТ «УкрСиббанк» було належним чином повідомлено про судове засідання у цій справі, призначене в Апеляційному суді Одеської області, відтак було обізнане про наявність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

АТ «УкрСиббанк» тривалий час не цікавилось розглядом справи та не надало обґрунтованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, звернулося з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції з дотриманням положень ЦПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження, постановивши законну та обґрунтовану ухвалу, правильність висновків якої доводами касаційної скарги не спростовано.

Аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк» і АТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року в оскарженій частині, постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року і ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишені без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2013 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору від 25 червня 2007 року недійсним,скасування заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , накладеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк Оксаною Михайлівною, реєстровий № 3338,вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження вищевказаної квартири АДРЕСА_3 , накладеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк Оксаною Михайлівною, реєстровий № 3338, реєстраційний № 5203139, контрольна сума Д794В5565В, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку вказаної квартири АДРЕСА_3 , внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк Оксаною Михайлівною, реєстраційний № 5203174, контрольна сума № 4723179 АА42, та постанову Одеського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов