Справа № 636/4836/18
Провадження № 2/636/409/20
05 березня 2020 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Карімова І.В.,
за участю секретаря - Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УхвалоюЧугуївського міського суду Харківської області від 06 вересня 2019 року до участі у справі відповідно до ст. 55 ЦПК України залучено Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як правонаступника АТ «Кредобанк» .
24 жовтня 2019 року ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подала уточнену позовну заяву, в якій збільшила вимоги попереднього кредитора АТ «Кредобанк» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 117 093,86 грн. станом на момент укладення договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 року, також просить стягнути на свою користь судовий збір, сплачений за подання цього позову. Подалі представник
ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надав заяви про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує..
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
У підпунктах 2 та 3 пункту 2.12, пунктах 4.1,4.3 кредитного договору зазначено, що позичальник сплачує банку комісії: за управління кредитом щомісяця відповідно до графіку платежів, інші комісії, передбачені тарифами банку, які стягуються при обслуговуванні поточного рахунку для обслуговування кредиту.
Згідно пункту 9.5 договору шляхом підписання цього документу позичальник підтверджує, що він повідомлений банком про всі права та умови надання споживчого кредиту, передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991.
Відповідно до п.9.4 кредитного договору банк має право відступати,передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за кредитним договором(повністю або частково).
Згідно договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20 червня 2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк»(клієнт) та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор), клієнт уступає фактору (передає у власність фактора) права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора грошове зобов`язання оплати ціни відступлення, набуває від клієнта права вимоги за кредитними договорами щодо портфеля заборгованостей за актами приймання - передачі документації в повному обсязі та здійснює їх оплату(фінансування) клієнту(пункти 3.1, 3.2, 5.1-5.5).
Відповідно до п.7.1 цього договору фактор у зв`язку з переходом до нього від клієнта прав вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо позичальників за кредитними договорами та одержує замість клієнта в повному обсязі право вимагати від позичальників належного виконання зобов`язань за кредитними договорами. Зокрема одержувати всі суми, належні до сплати позичальниками на задоволення відступлених прав вимоги, вчиняти будь-які правомірні правочини з позичальниками, третіми особами щодо регулювання, погашення, зміни зобов`язань, пов`язаних із правами вимоги.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Суд не може в повному обсязі погодитись з наданим ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи позичальнику кредит було надано на споживчі потреби, тому особливості регулювання відносин сторін у справі визначаються не тільки Цивільним Кодексом України та іншими нормативними актами, а ще і Законом України «Про захист прав споживачів».
Крім того, як зазначив Верховний Суд України 16 листопада 2016 року за результатами розгляду справи № 6-1746цс16 в правовій позиції: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язкуз положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 ( які діяли на час укладення кредитного договору між сторонами у справі), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо)».
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, саме тому законодавець визначився з посиленим захистом споживачів і закріпив це у відповідних нормах Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема за положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону (в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли між сторонами), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.
Відповідно до ч.2 ст.ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним, судом не вимагається.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позову ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в сумі 33 181,60 грн.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У зв`язку із чим з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню: заборгованість по тілу кредиту в сумі 81 625,30 грн.; заборгованість по процентам в сумі 2286,96 грн., а всього підлягає стягненню 83 912,26
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1262,69 грн.
Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
В задоволенні позову в частині стягнення заборгованості заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в сумі 33 181,60 гривня відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повне рішення складено 13 березня 2020 року.
Суддя: