БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/190/20
Справа № 356/300/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р.М., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області 26.05.2020 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.05.2020 року головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Лялика Р.М.

27.05.2020 року суддею Лялик Р.М. заявлено самовідвід, обґрунтований тим, що 02.07.2018 року під його головуванням винесено рішення по справі № 356/604/15-ц, провадження № 2/356/2/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Саренської районної державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Овдіюк Діни Іванівни про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, яким позов задоволено частково, та встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано частково недійним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 874, посвідчене Сарненською районною державною нотаріальною конторою на домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 876, посвідчене Сарненською районною державною нотаріальною конторою на земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :08:007:0112, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 878, посвідчене Сарненською районною державною нотаріальною конторою на земельну ділянку площею 0,0592 га кадастровий номер :08:007:0113, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано об`єктом спільної власності подружжя домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності Ѕ частину вказаного домоволодіння. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2019 року зазначене рішення скасовано.

Вважає за неможливе брати участь у розгляді вказаної справи, оскільки ним вже висловлювалась думка про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 874, посвідченого Сарненською районною державною нотаріальною контрою.

Розглянувши вказану заяву про самовідвід, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, право на подання заяви про самовідвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010, п. 97).

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді, а суддя, як визначено статтею 3 вказаного Кодексу, має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Так, статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, за наявності яких, у відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Проаналізувавши вказані вище обставини в своїй сукупності, розгляд суддею Лялик Р.М. вказано цивільної справи може створити в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді даного позову, оскільки ним вже висловлювалась думка про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 874, посвідченого Сарненською районною державною нотаріальною контрою.

Враховуючи вказане доводи, наведені в заяві про самовідвід, є обґрунтованими, тому з метою не створення об`єктивних підстав вважати про можливу наявність упередженості судді стосовно однієї із сторін по справі, та за для уникнення сумнівів в можливості ухвалення суддею об`єктивного та справедливого рішення у справі, заяву про самовідвід слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 36, 39-40, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Лялика Романа Михайловича про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк Діни Іванівни, Сарненської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Справу № 356/300/20, провадження № 2/356/190/20 передати до канцелярії Березанського міського суду Київської області для повторного розподілу в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Р. М. Лялик