Провадження № 4-с/201/4/2020
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 В.П ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державних виконавців (заінтересовані особи Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 ) про скасування розрахунку заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2019р. ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 (діяв на підставі довіреності від 17.12.2015р. а.с. 6 т. 1) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ про скасування розрахунку заборгованості по аліментам,

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 15.07.2016р. скарга була повернута заявникові (а.с. 7 т. 1).

За результатами оскарження ОСОБА_3 цієї ухвали, ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 15.11.2016р. ухвалу судді від 15.07.2016р. скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження (а.с. 56 т. 1).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 24.11.2016р. скарга залишена без руху і заявникові наданий час для усунення її недоліків (а.с. 60 т. 1).

Після усунення заявником недоліків шляхом подання 09.12.2016р. уточненої скарги (а.с. 64 79 т. 1) ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.12.2016р. відкрито провадження по справі (а.с. 80 т. 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.03.2017р. заявлено самовідвід від розгляду справи (а.с. 171 т. 1), після чого справа передана в провадження судді Антонюка О.А. (а.с. 172 т. 1).

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 06.03.2017р. відкрите провадження за скаргою (а.с. 173 т. 1)

Ухвалою суду від 11.04.2017р. провадження за скаргою закрито з підстав непідсудності за предметною юрисдикцією (а.с. 185 186 т. 1)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2017р. ухвалу суду першої інстанції від 11.04.2017р. залишено без змін (а.с. 233 234 т. 1)

Заявником подана касаційна скарга на ці ухвали, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.07.2017р. відкрите касаційне провадження (а.с. 20 т. 2).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.08.2019р. касаційну скаргу передано на розгляд Великої Палати Верхового Суду на підставі ст. 403 КПК України, оскільки касаційна скарга містила доводи щодо порушення судом правил предметної та суб`єктної юрисдикції (а.с. 43 45 т. 2).

Постановою Великої Палати Верхового Суду від 27.11.2019р. ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2017р. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2017р. скасовано, справу направлено до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду, з тих підстав, що скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства (а.с. 68 - 73 т. 2).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана в провадження судді Наумової О.С. (а.с. 77 т. 2).

28.01.2020р. представником заявника Кучером В.П. (діє на підставі довіреності від 15.01.2020р. а.с. 86 т. 2) під час розгляду скарги заявлено відвід головуючому судді Наумовій О.С., за результатами розгляду якого ухвалою суду від 28.01.2020р. відвід визнано необґрунтованим і справу передано на розгляд іншому судді для вирішення питання про відвід, провадження за скаргою зупинене (а.с. 107-108 т. 2).

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 28.01.2020р. у задоволенні заяви про відвід заявникові відмовлено (а.с. 112 113 т. 2).

Після чого справа знову повернута на розгляд судді Наумовій О.С. та ухвалою від 29.01.2020р. поновлено провадження за скаргою (а.с. 115 т. 2).

За результатами оскарження представником заявника ухвали суду від 28.01.2020р. про визнання відводу необґрунтованим і зупинення провадження за скаргою, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.04.2020р. ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2020р. залишено без змін (а.с. 177 180 т. 2).

В обгрунтування скарги (з урахуванням уточнень в редакції від 09.12.2016р. а.с. 65 68 т. 1) заявник посилався на те, що розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.07.2015р. в сумі 72 288,22 грн. здійснено на виконання виконавчого листав № 2-3481/2000, виданого 03.11.2020р., Жовтневим районним судом с. Дніпропетровська про стягнення аліментів. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 16145912 від 04.11.2009р. боржнику ОСОБА_3 не направлялася і не отримувалася ним до липня 2016 року. Державним виконавцем Жовтневого ВДВС жодного разу не направлений боржнику розрахунок заборгованості по аліментам протягом 2009-2015 років,

ОСОБА_3 неодноразово просив Жовтневий ВДВС зупинити виконавче провадження до розгляду його скарг судом, проте виконавчі дії не зупинені, відповідей на зави не надано.

26.11.2015р. ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5 звернувся із заявою про отримання копії розрахунку по заборгованості з аліментів станом 31.07.2015р., але державним виконавцем відмовлено у наданні копії розрахунку, у зв`язку із чим боржник вернувся зі скаргою до суду на бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2016р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016р., по справі № 201/17720/15-ц у задоволенні скарги щодо надання копії розрахунку відмовлено. Рішення оскаржуються в касаційному порядку. З того часу заявник дізнався про порушення свого права , і тому завернувся до суду із цією скаргою.

Вважав розрахунок заборгованості по аліментам станом на 31.07.2015р. в розмірі 72 288,22 грн. неправомірним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки з 03.11.2000р. і до 13.07.2015р. стягувач ОСОБА_4 не подавала до Бабушкінського ВДВС письмової заяви про примусове виконання виконавчого листа № 2-3481 виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 03.11.2000р., що встановлено в ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015р. по справі № 201/17490/15-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р.

На копія виконавчого листа № 2-3481 наявний штамп Бабушкінського районного управління юстиції у місті Дніпропетровську Відділу державної виконавчої служби з вх. № 4924 від 06.11.2000р., що вказує на відсутність заяви ОСОБА_4 .

Також посилався на те, що незаконно здійснювався розшук боржника, в останнього не було можливості добровільно виконати рішення, адже державний виконавець не упевнився в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином жодних виконавчих дій державний виконавець не міг вчиняти за відсутності підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, у т.ч. здійснювати розрахунок заборгованості.

На підставі вищевикладеного, просив поновити строк на оскарження розрахунку заборгованості, скасувати розрахунок заборгованості державного виконавця Жовтневого ВДВС Круглової О.Д. по аліментам в розмірі 72 288,22 грн.

25.01.2016р. від державного виконавця Соборного ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (на той час) надійшли заперечення на скаргу (а.с. 105 - 109 т. 1), у яких державний виконавець вимоги скарги не визнав. Зазначив, що дійсно, на виконанні у Соборному ВДВС перебувало виконавче провадження № 16145912 за виконавчим листом №2-3481/2000 від 03.11.2000р., виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (боржник) на користь ОСОБА_4 (стягувач) у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини (30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.10.2000р., проводячи стягнення на ім`я матері дитини - ОСОБА_4 .

Виконавче провадження надійшло до Соборного ВДВС на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» з Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за місцем реєстрації із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15.10.2009р. у розмірі 22 793,53 грн.

04.11.2009р. відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову № 16145912 про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець Круглова О.Д. зайняла посаду державного виконавця та прийняла виконавче провадження № 16145912 до виконання з 24.12.2014р., тому державний виконавець не може стверджувати чи заперечувати факт направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №16145912 стягувану та боржнику. Однак, відповідно до ст. 385 ЦПК України, строк оскарження постанови становить 10 днів з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав чи свобод. Боржник був ознайомлений з матеріалами провадження 28.02.2011р. і 26.04.2011р., про що свідчить запис на заяві боржника від 08.04.2011р., робив фотокопії того ж дня, тому строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження пропущений.

Оскільки виконавче провадження № 16145912 надійшло до Соборного ВДВС за належністю від Бабушкінського ВДВС, то відсутність заяви стягувача є цілком вмотивованою, оскільки така заява подається до відділу виконавчої служби при першому пред`явлені виконавчого документу. Отже, заява про відкриття виконавчого провадження повинна міститися в архівних матеріалах виконавчого провадження Бабушкінського ВДВС. Тому твердження боржника щодо незаконного відкриття виконавчого провадження є хибними.

Вважав, що не відповідають дійсності твердження боржника про добровільне виконання рішення суду про стягнення аліментів. Боржник у скарзі зазначає, що аліменти були сплачені ним у добровільному порядку ще у листопаді 1998 року, на підтвердження чого надав розписку від імені стягувана, в якій вона зазначає, що зобов`язується повернути кошти боржнику протягом 5-ти років. Аліменти - це грошове утримання у розмірі, встановленому законом, яке у визначених законом випадках одні особи зобов`язані надавати іншим (внаслідок непрацездатності, шлюбу, батьківства) у зв`язку з діючими між ними шлюбними або сімейними відносинами. Те утримання, яке надається не в силу юридичного обов`язку, а на підставі моральних норм, не вважається аліментами. Також зазначив, що виконавчий лист №2-3481/2000 був виданий 03.11.2000р.

Аліментні платежі відповідно до Закону є періодичними платежами, тому строк для добровільного виконання не встановлюється. Боржник неодноразово викликався до відділу, про що свідчать матеріали виконавчого провадження.

08.04.2011р. і 16.03.2011р. боржник звертався до Соборного ВДВС із заявами про зупинення виконавчого провадження, але названі ним підстави не були підставами для зупинення виконавчого провадження, передбаченими ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі п. 10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 164 КК України державним виконавцем Загубиногою А.І. було направлене подання до Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 28.11.2013р. про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Оскільки в матеріалах виконавчого провадження були відсутні відомості про працевлаштування боржника, державним виконавцем 23.06.2015р. направлений запит до Пенсійного фонду України щодо одержання інформації осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Згідно з відповіддю Пенсійного фонду боржник працевлаштований у Відокремленому структурному підрозділі «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Придніпровська залізниця».

На підставі п. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та для об`єктивного розрахунку боргу по аліментам державним виконавцем направлено вимогу до бухгалтерії підприємства, на якому працевлаштований боржник, для визначення розміру заробітної плати боржника з моменту його працевлаштування на даному підприємстві.

26.08.2015р. на адресу Соборного ВДВС надійшов лист - розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року по липень 2015. На підставі отриманої боржником заробітної плати була нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72 288,22 грн.

27.08.2015р. до Соборного ВДВС з`явився боржник та повідомив, що від сплати аліментів він відмовляється на підставі невизнання батьківства стосовно дитини, на яку призначено аліменти. Боржник був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, йому роз`яснено, що на його офіційне місце роботи буде направлена відповідна постанова державного виконавця про стягнення аліментів і боргу з його заробітної плати. Означене зафіксовано актом державного виконавця від 27.08.2015р. та підписано власноручно боржником.

08.09.2015р. боржник з представником ОСОБА_5 з`явились до відділу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження на підставі поданої заяви. З провадження №16145912 боржником та його представником було знято фотокопії.

08.09.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ст. 49 Закону та направлено до Красногвардійського ВДВС лля належного виконання та направлена постанова про закінчення виконавчого провадження боржнику із розрахунком боргу ТОВ «Укрпошта» рекомендованим листом із повідомленням за штрих-кодом 185, лист був повернутий до відділу на підставі закінчення терміну зберігання.

26.11.2015р. боржник з представником ОСОБА_5 знову з`явились до відділу та надали дві заяви: про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надання їх копій. Представник боржника наполягав на тому, щоб державний виконавець зробив копії документів, які він зазначав у заяві. У задоволені цієї заяви було відмовлено, оскільки надання копій не відноситься до повноважень державного виконавця.

Оскільки 08.09.2015р. боржник і його представник вже ознайомлювалися з матеріалами виконавчого провадження шляхом зняття фотокопій, представнику було запропоновано звернутися до відділу із роздрукованими фотокопіями матеріалів провадження для завірення державним виконавцем даних документів належним чином.

26.10.2015р. представнику боржника на особистому прийомі у державного виконавця було запропоновано зняти фотокопії матеріалів виконавчого провадження, але той відмовився, затребувавши письмову відмову державного виконавця у наданні ксерокопій. Також в присутності боржника і його представника було відкрито лист з штрих-кодом 185 з постановою про закінчення виконавчого провадження та запропоновано отримати власноруч дану постанову. Представник боржника відмовився посилаючись на те, що в імені стягувача була допущена помилка, це не той стягувач, на користь якої призначено аліменти, про що складний акт без представника боржника.

27.11.2015р. за вих. №22084 представнику боржника надана письмова відмова у задоволені заяви про надання ксерокопій матеріалів виконавчого провадження, яка направлена простою кореспонденцією «Укрпошта» на адресу, зазначену у довіреності, з доданим актом державного виконавця від 26.11.2015р.

Починаючи з 04.11.2009р. по 08.09.2015р. розшук боржника не відбувався, про що свідчать матеріали виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. На підставі того, що боржник був ознайомлений із заборгованістю по аліментам 28.02.2011р. і 26.04.2011р., відсутні порушення з боку державного виконавця прав боржника щодо нарахування і не повідомлення боржника про це. Боржник знав про наявну заборгованість по аліментам, але умисно ухилявся від її погашення. Також боржнику не оскаржив суми боргу відповідно до ст. 74 Закону і ст. 385 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав і просив її задовольнити, просив звернути увагу на ряд судових рішень, зокрема, тих, якими визнані скасовані постанови про відкриття провадження, частково скасований розрахунок заборгованості.

Представник Соборного ВДВС в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги неодноразово був повідомлений судом належним чином (а.с. 85, 188, 202 т. 2).

Інша заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду скарги неодноразово була повідомлена судом належним чином, але конверти з судовими повістками повернуті на адресу суду із відміткою пошти «адресат відсутній» (а.с. 80-83, 119-120, 191-192, 204-205 т. 2).

З урахуванням п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., ця справа розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що учасники виконавчого провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, про що наявні докази у матеріалах справи, їх неявка не перешкоджають розгляду скарги.

Суд, вивчивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, встановив таке.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

03.02.2017р. до суду були надані завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 161459 12 (а.с. 114 12 т. 1).

З матеріалів справи і наданих матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 03.11.2000р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 2-3481/2000 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (боржник) на користь ОСОБА_4 (стягувач) у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини (30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.10.2000р., проводячи стягнення на ім`я матері дитини - ОСОБА_4 (а.с. 76, 142 т. 2).

Як вказує державний виконавець та видно з матеріалів виконавчого провадження, виконавче провадження № 16145912 надійшло до Соборного ВДВС за належністю від Бабушкінського ВДВС (а.с. 117, 142 т. 2), заява стягувача в матеріалах відсутня. При цьому, державний виконавець вказує, що заява про відкриття виконавчого провадження повинна міститися в архівних матеріалах виконавчого провадження Бабушкінського ВДВС.

Як видно зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015р. по справі № 201/17490/15-ц(6/201/295/2015)), залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2016р. (а.с. 74-75 т. 1), постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2000р. до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 присуджені щомісячно аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір 1/4 частини від усіх доходів боржника, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення був надісланий судом на адресу Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження і не заперечувалося державним виконавцем, виконавче провадження надійшло з Бабушкінського ВДВС до Жовтневого ВДВС із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15.10.2009р. у розмірі 22 793,53 грн.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Домальчук С.В. від 04.11.2009р. відкрито виконавче провадження. № 16145912 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 120 т. 1).

Як вказано у запереченнях на скаргу, оскільки державний виконавець Круглова О.Д. зайняла посаду державного виконавця та прийняла виконавче провадження № 16145912 до виконання з 24.12.2014р., то не можна стверджувати чи заперечувати факт направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № 16145912 стягувачу і боржнику.

Також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2016р. по справі № 201/17491/16-ц (4-с/201/87/2016), яка набрала законної сили 07.12.2016р., задоволена скарга ОСОБА_7 (зацікавлені особи: ОСОБА_4 , Красногвардійський ВДВС) на постанову про відкриття виконавчого провадження задовольнити. Постанову державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Гуленко С.О. від 05.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 48927396 скасована.

Зі змісту цієї ухвали видно, що 26.11.2015р. ОСОБА_3 звертався до суду з вказаною скаргою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2016р. у задоволенні скарги відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.07.2016р. ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2016р. було скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. У даній ухвалі апеляційний суд посилався на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не було досліджено ані виконавчого листа №2-3481, ані матеріалів цивільної справи, за результатами розгляду якої, 03.11.2000р. постановлено рішення про стягнення аліментів, тобто не було виконано всіх необхідних дій спрямованих на усунення розбіжностей в наявних матеріалах справи, відомостях щодо змісту резолютивної частини рішення суду та постанови про відкриття провадження, не перевірено доводів ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження без заяви стягувана.

З матеріалів скарги було установлено, що 05.10.2015р. державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Гуленко С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48927396 на підставі виконавчого листа № 2-3481, виданого 03.11.2000р. про стягнення з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь до досягнення повноліття в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зі користь ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення.

З наданих на вимогу суду представником Красногвардійського ВДВС копій матеріалів виконавчого провадження № 48927396 установлено, що у цих матеріалах відсутня заява ОСОБА_4 про примусове виконання рішення суду, на підставі якої і було відкрито виконавче провадження (а.с. 84-95 справи № 201/17491/15-ц).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення.

Як було встановлено з матеріалів скарги і матеріалів справи № 2-3481/2000 резолютивна частина постанови суду від 03.11.2000р. та резолютивна частина, викладена у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2015р. відрізняються за своїм змістом, а саме: у резолютивній частині спірної постанови державного виконавця зазначено про «стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_4 ». Проте, згідно тексту постанови суду від 03.11.2000р., стягнення з боржника частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не зазначено.

В матеріалах справи відсутні докази подання ОСОБА_4 до Красногвардійського ВДВС заяви про примусове виконання рішення суду від 03.11.2000р., а також неправильне зазначення державним виконавцем резолютивної частини рішення суду у постанові про відкриття виконавчого провадження, свідчить про недотримання державним виконавцем вимог законодавства щодо підстав відкриття виконавчого провадження та вимог, яким повинна відповідати постанова про відкриття виконавчого провадження, тому суд дійшов про задоволення скарги і скасування постанову державного виконавця Красногвардійського ВДВС від 05.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 48927396.

Окрім того, як установлено, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2018р. по справі № 201/10327/16-ц (4-с/201/7/2018), яка набрала законної сили 06.03.2018р., задоволена скарга ОСОБА_7 на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Домальчук С.В. Скасована постанова державного виконавця Жовтневого ВДВС Домальчук С.В. від 04.11.2009р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 16145912 (а.с. 129 130 т. 2).

Судом у цій справі встановлено і підтверджено матеріалами справи, що на виконані в Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №16145912 за в/л №2-3481/2000 від 03.11.2000р., виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (боржник) на користь ОСОБА_4 (стягувач) у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.10.2000р., проводячи стягнення на ім`я матері дитини - ОСОБА_4 .

Вищезазначене виконавче провадження надійшло до Соборного ВДВС на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від Бабушкінського ВДВС за місцем реєстрації із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15.10.2009р. у розмірі 22 793,53 грн.

04.11.2009р. державним виконавцем винесено постанову №16145912 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Як було встановлено з матеріалів виконавчого провадження, наданих державним виконавцем, у них відсутня заява ОСОБА_4 про примусове виконання рішення суду.

Згідно матеріалів цивільної справи № 2-3481/2000 резолютивна частина постанови суду від 03.11.2000р. та резолютивна частина, викладена у постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2009р. відрізняються за своїм змістом, а саме: в резолютивній частині постанови суду від 03.11.2000р. зазначено про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_4 ». Проте, згідно тексту постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2009р. було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Вимоги про недопустимість стягнення аліментів у розмірі меншому, ніж 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку державним виконавцем не зазначено.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_3 , що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та, як наслідок, законних прав та інтересів скаржника.

Також судом було встановлено та підтверджено відповідними доказами, що в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику, в порушення вимог ст.ст. 24, 30 Закону України «Про виконавче провадження», не надавалося строку для добровільного виконання судового рішення, проте у п. 2 постанови зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недотримання державним виконавцем вимог законодавства при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 16145912 від 04.11.2009р. і як наслідок скасування цієї постанови.

Окрім цього, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2019р. по справі № 201/10328/16-ц (4-с/201/22/2019), яка набрала законної сили 24.04.2019р., задоволена скарга ОСОБА_7 на дії Шевченківського ВДВС щодо скасування розрахунку заборгованості, скасований розрахунок заборгованості з аліментів станом на 15.10.2009р. в розмірі 22 793,53 грн., встановленої Бабушкінським ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області при виконанні виконавчого листа № 2-3481/2000.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову.

Як вказує представник заявника, він не отримував копії постанови про відкриття провадження, що видно також з акта державного виконавця від 28.02.2011р. (а.с. 124 т. 2), а державним виконавцем у запереченнях на скаргу не підтверджено і не спростовано цього, докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

26.11.2015р. представник заявника звернувся із заявою до Жовтневого ВДВС про отримання копії розрахунку по заборгованості з аліментів станом 31.07.2015р., але у його наданні відмовлена, у зв`язку із чим він звернувся до суду зі скаргою.

Як видно зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2016р. по справі № 201/17720/15-ц (4-с/201/9/2019), яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р., судами у цій справ установлено, що 03.11.2000р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано два виконавчі листи на стягнення з ОСОБА_3 аліментів та державного мита, для подання їх на виконання за місцем проживання боржника, а саме до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Дані виконавчі листи були отримані особисто ОСОБА_4 , про що свідчив її особистий підпис у справі, і подані нею до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на виконання.

15.10.2009р. державним виконавцем Бабушкінського ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-3481, виданого 03.11.2000р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів 1/4 частини, оскільки боржник на території Бабушкінського району м. Дніпропетровська не мешкає.

Копію зазначеної постанови та виконавчий лист Бабушкінський ВДВС, на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла з 07.05.2009р., направив для подальшого виконання до Жовтневого ВДВС - за місцем проживання боржника ОСОБА_3 , із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15 жовтня 2009 року у розмірі 22 793,53 грн.

Згідно з ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

04.11.2009р. відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла з 07.05.2009р.), державним виконавцем Жовтневого ВДВС Домальчук С.В. винесено постанову № 16145912 про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_8 зайняла посаду державного виконавця Жовтневого ВДВС та прийняла виконавче провадження №16145912 до виконання з 24.12.2014р.

Для об`єктивного розрахунку боргу по аліментам державним виконавцем було направлено вимогу до бухгалтерії підприємства, на якому був працевлаштований боржник, для визначення розміру заробітної плати боржника з моменту його працевлаштування на даному підприємстві (п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

26.08.2015р. на адресу Жовтневого ВДВС надійшов лист-розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року по липень 2015 року. На підставі отриманої ОСОБА_3 заробітної плати державним виконавцем Жовтневого ВДВС була нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72 288 грн.22 коп.

З акта державного виконавця Жовтневого ВДВС від 27.08.2015р. вбачалося, що до Жовтневого ВДВС з`явився боржник ОСОБА_3 та повідомив, що від сплати аліментів він відмовляється на підставі невизнання батьківства стосовно дитини, на яку призначено аліменти.

08.09.2015р. боржник разом із представником ОСОБА_5 ознайомились з матеріалами виконавчого провадження та зняли фотокопії на підставі поданої заяви.

08.09.2015р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС Кругловою О.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист було направлено до Красногвардійського ВДВС.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Постанова про закінчення виконавчого провадження разом з розрахунком боргу надіслана боржнику рекомендованим листом із повідомленням за штрих-кодом 185. Даний лист було повернуто до Жовтневого ВДВС на підставі закінчення терміну зберігання.

Зазначено, що під час судового засідання були витребувані та досліджені матеріали виконавчого провадження №410/17 та архівна цивільна справа №2-3481/2000 за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Щодо посилання ОСОБА_3 на розписку ОСОБА_4 , то вони не прийняті судом, оскільки у розписці йдеться мова про позику, а не про аліменти (а.с. 70- 73 т. 1).

Ухвалою ВССУ від 18.10.2016р. по справі № 6-21510ск16 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2016р. по справі № 201/17720/15-ц (4-с/201/9/2019) та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.04.2016р. (а.с. 78 т. 1).

Отже, вивченням всіх матеріалів справи, а також обставин, установлених в інших судових рішеннях, встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ніколи не надсилалися боржникові ОСОБА_3 (докази цього відсутні), а в подальшому постанова про відкриття виконавчого провадження № 16145912 від 04.11.2009р. була скасована судом, яке набрало законної сили на час розгляду цієї скарги.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження від 11.06.2009р.) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк.

Аналогічні норми містить п. 3.6.2. діючої на той час Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5, а саме, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент відкриття виконавчого провадження) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам факсимільним зв`язком або електронною поштою.

Державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належно оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконанню підлягають рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу по цих виплатах, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулювала порядок стягнення аліментів

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

З огляду на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження скасована, вона не створює для боржника юридичних наслідків у вигляді обов`язку примусового виконання рішення суду.

Крім того, про наявність виконавчого провадження боржник дізнався лише ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження.

Як було встановлено рішенням суду 26.08.2015р. Жовтневим ВДВС отримано лист-розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року по липень 2015 року, на підставі якого державним виконавцем Жовтневого ВДВС була нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72 288,22 грн.

08.09.2015р. боржник з представником ОСОБА_5 ознайомились з матеріалами виконавчого провадження та зняли фотокопії на підставі поданої заяви і того ж дня - 08.09.2015р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС Кругловою О.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист було направлено до Красногвардійського ВДВС для належного виконання.

З матеріалів виконавчого провадження не видно, що розрахунок заборгованості у загальному розмірі 72 288,22 грн. на виконання вимог ст. 47 Закону був доведений до боржника одразу після його виготовлення (у серпні 2015 року) і або ж отриманий ним під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, навіть з огляду на те, що розрахунок хронологічно прикладений у наданих матеріалах після постанови від 08.09.2015р. про закінчення виконавчого провадження. Не підтверджені належними доказами доводи державного виконавця про те, що при ознайомленні боржником з матеріалами виконавчого провадження 28.02.2011р. і 26.04.2011р. він був ознайомлений саме з розрахунком по аліментам на суму 72 288,22 грн.

Як установлено з рішення суду, 08.09.2015р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС Кругловою О.Д. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист направлено до Красногвардійського ВДВС. Постанова про закінчення виконавчого провадження разом з розрахунком боргу надіслана боржнику рекомендованим листом із повідомленням за штрих-кодом 185. Даний лист було повернуто до Жовтневого ВДВС на підставі закінчення терміну зберігання.

Тобто, розрахунок боргу був надісланий боржнику вже після закінчення виконавчого провадження, але знову ж таким ним не отриманий, оскільки лист повернувся на адресу ВДВС у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження, розрахунок заборгованості по аліментам, складений у виконавчому провадженні № 16145912 державним виконавцем Жовтневого ВДВС ОСОБА_9 О.Д. за період з червня 2008 року по липень 2015 року на суму 72 288,22 грн., містить частину розрахунку, який на цей час скасований судом в сумі 22 793,53 грн.

З огляду на те, що матеріали виконавчого провадження взагалі не містять даних про те, що означений розрахунок протягом серпня жовтня 2015 року був у них наявний і був доведений боржникові, а постанова про відкриття цього ж провадження судом скасована, суд доходить висновку, що виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні не створили для боржника юридичних наслідків, у т.ч. щодо нарахування йому заборгованості зі сплати аліментів. Оцінюючи сам розрахунок заборгованості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 7.5.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника.

Згідно із п. 7.5.8. Інструкції особи, що виявили бажання сплачувати аліменти добровільно, можуть звернутися до адміністрації за місцем роботи, за місцем отримання пенсії, стипендії тощо з письмовою заявою про утримання з їх заробітку аліментів та передачі їх стягувачеві.

Адміністрація підприємства, установи, організації тощо зобов`язана проводити за такою заявою утримання аліментів у тому самому порядку, як і за виконавчим листом.

Згідно із п. 7.5.10. Інструкції стягнення аліментів провадиться із суми заробітку платника аліментів після утримання з нього обов`язкових податків.

Перерахування їх стягувачем проводиться за рахунок боржника.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного терміну, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не провадилося у зв`язку з розшуком боржника, то стягнення аліментів має провадитись за весь період незалежно від установленого трирічного терміну та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.

Як видно з оспорюваного розрахунку державного, підрахунок стягуваних аліментів державним виконавцем здійснено за період з червня 2008 року по липень 2015 року.

При цьому, як установлено судовим рішенням, виконавчі листи були отримані особисто ОСОБА_4 і подані до Бабушкінського ВДВС на виконання, проте - коли саме вони були подані до ВДВС не встановлено. При тому, що 15.10.2009р. державним виконавцем Бабушкінського ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, та направлено її копію та виконавчий лист до Жовтневого ВДВС - за місцем проживання боржника ОСОБА_3 , із зазначенням нарахованої суми боргу по аліментам станом на 15 жовтня 2009 року у розмірі 22 793,53 грн.

04.11.2009р. державним виконавцем Жовтневого ВДВС Домальчук С.В. винесено постанову № 16145912 про відкриття виконавчого провадження і 26.08.2015р., після того як на адресу Жовтневого ВДВС надійшов лист-розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року по липень 2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72 288,22 грн.

Як видно, розрахунок заборгованості, він здійснений з жовтня 2009 року, при цьому сума станом на жовтень 2009 року сума боргу була узята з попереднього виконавчого провадження (нарахована державним виконавцем Бабушкінського ВДВС станом на 15.10.2009р. у розмірі 22 793,53 грн., який потім скасована судом), а решта сум, починаючи з листопада 2009 року нараховані, виходячи з заробітної плати боржника.

Здійснюючи розрахунок, державним виконавцем не установлено і матеріали виконавчого провадження не підтвердження того, коли саме виконавчий лист був пред`явлений до виконання і, відповідно, не враховано, що стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного терміну, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відтак, у виконавчому провадженні відсутні докази того, що розрахунок державного виконавця Жовтневого ВДВС на суму 72 288,22 грн. здійснений за період з жовтня 2009 року по липень 2015 року, який водночас, охоплює суму, яка виникла до цього 22 793,53 грн. (скасована), ґрунтується на встановлених державним виконавцем дійсних обставинах виконавчого провадження, зокрема, з урахуванням строків пред`явлення виконавчого документа до виконання і виходячи з фактичного заробітку боржника.

З урахуванням установлених у справі обставин, суд доходить висновку, що розрахунок, складений у виконавчому провадженні № 16145912 державним виконавцем Жовтневого ВДВС Кругловою О.Д., фактично за період з червня 2008 року по липень 2015 року на суму 72 288,22 грн. не є таким, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» й Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5.

Згідно із п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК (діяла на момент подання скарги) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

З огляду на те, що докази направлення оскаржуваного розрахунку боржнику скаржнику матеріали виконавчого провадження не містять, а заявник (його представник) дізнався про порушення права при оскарженні дій державного виконавця у справі № 201/17720/15-ц, у якій остаточне судове рішення винесене апеляційним судом 06.07.2016р., яким залишені без задоволення вимоги заявника, представник заявника звернувся до суду зі скаргою 14.07.2017р. (а.с. 2 т. 1), вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку для звернення до суду з даною скаргою, суд дійшов висновку про його задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 81, 260, 259, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду із скаргою на дії державних виконавців про скасування розрахунку заборгованості по аліментам.

Скаргу ОСОБА_3 на дії державних виконавців (заінтересовані особи Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 ) про скасування розрахунку заборгованості по аліментам - задовільнити.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам, складений у виконавчому провадженні № 16145912 державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Кругловою Ольгою Дмитрівною за період з червня 2008 року по липень 2015 року на суму 72 288,22 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складений 29 травня 2020 року.

Суддя О.С. Наумова