Справа № 127/1092/20
Провадження № 2/127/141/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.05.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в січні 2020 року звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позов мотивований тим, що 08.12.2016 року біля 11 год. 20 хв. на перехресті вул. А. Первозванного - вул. 600-річчя, в м. Вінниця водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21703», д.н.з НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з керованим ОСОБА_1 автомобілем «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

На місце ДТП позивачем було викликано працівників патрульної поліції, які склали протокол огляду місця ДТП та схему на якій зафіксовано після аварійне розташування транспортних засобів, зафіксовано пошкодження транспортних засобів. Окремо на водія ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави.

Відповідно до висновку судової транспортно - трасолігічної та автотоварнознавчої експертизи № 3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року проведеною за ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф. в ході цивільної справи № 127/5170/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Вінницьким відділенням КНДІСЕ: «Матеріальний збиток (У), завданий власнику автомобіля «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до тих технічних пошкоджень в результаті, які вказані у матеріалах справи складає 44176,35 грн.». Додатково позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди, як полягає в наступному: позивач пережив сильний переляк за своє життя та здоров`я, внаслідок в ДТП його автомобіля, порушено його право власності на транспортний засіб щодо володіння, використання та розпорядження майном.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 44176,35 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди та стягнути судові витрати в сумі 6536,80 грн.

Своїми неправомірними діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

20.12.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено постанову, згідно з якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави.

У зв`язку із пошкодженням, з вини відповідача, заподіяно матеріальної шкоди (збитків) на суму 44176,35 грн. на 30.04.2017 року, відповідно до висновку експерта за результатми проведення транспортно - трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року.

В порядку приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року позивач отримав від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у сумі 143,01 грн., що підтверджується страховим актом № 409-20/17-91 від 27.06.2017 року та платіжним дорученням № 837 від 29.06.2017 року.

З урахуванням вищевикладених обставин, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (збитків) і страховим відшкодуванням, яка складає 44033,34 гривень.

Представник позивача ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_2 .

08.12.2016 року біля 11 год. 20 хв. на перехресті вул. А. Первозванного - вул. 600-річчя, в м. Вінниця водій ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «ВАЗ 21703 », д/н НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Combo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року (справа № 127/26610/16) визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У цьому зв`язку суд зауважує, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, така постанова є обов`язковою для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає з обставин справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування, на що неодноразово у своїх рішеннях звертали увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відповідно ст. 1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду з його вини в наслідок ДТП.

Таким чином, обов`язок відшкодувати позивачеві матеріальну шкоду покладається на відповідача, оскільки він керував автомобілем «ВАЗ 21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вина відповідача доводиться постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року (справа № 127/26610/16), якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави, оскільки його вина доведена повністю зібраними у справі доказами.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема останнім було допущено порушення Правил дорожнього руху; наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок протиправних дій та негативних наслідків, що проявилось у пошкодженні автомобіля, встановленою є також вина відповідача, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області.

Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди доводиться висновком експерта за результати проведення транспортно-трасологічної та авто товарознавчої експертизи № 3629/3670/18-21, складеного 05.07.2019 року експертом Вінницького відділення КНДІСЕ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Combo», д.н НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка сталась 08.12.2016 року відповідно до тих технічних пошкоджень, які вказані у матеріалах станом на 08.12.2016 року складала 37562,12 грн.

Відповідно до довідки № 100031 про дорожню - транспортну пригоду транспортний засіб «ВАЗ 21703», д/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_6 , під час ДТП за кермом перебував водій ОСОБА_2 .

Свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами ОСОБА_6 застрахував в АТ «СК «Євроінс Україна».

АТ «СК «Євроінс Україна» 29.06.2017 року сплатило страхове відшкодування на в сумі 143,01 грн., що частково покрило витрати на ремонт автомобіля позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 837.

Решта суми по відновленню стану автомобіля позивача складає 37419,11 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Combo», д.н НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_1 в розмірі 37419,11 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ч. 1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Необхідно зазначити, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем ОСОБА_1 відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено неправомірності дій відповідача, якими спричинено йому моральну шкоду.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 639,78 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 37419 (тридцять сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 11 копійок, в якості відшкодування збитків.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 639 (шістост тридцять дев`ять) гривень 78 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя