Постанова

Іменем України

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 496/2970/16-ц

провадження № 61-40114св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого Біляївської районної державної адміністрації

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Заїкіної А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М., від 17 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить усунути йому перешкоди у спілкуванні та у вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши спосіб його участі у вихованні дитини, а саме - встановити час побачень з сином щотижня з 11 години 00 хвилин суботи до 11 години 00 хвилин неділі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 серпня 2014 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 посилається, що відповідачка необґрунтовано перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, не дає можливості бачитись з сином, неодноразові спроби побачень з сином відповідала відмовою.

Виходячи з наведеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити спосіб участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення днів для систематичних побачень з сином, а саме: встановити час побачень з сином щотижня з 11 години 00 хвилин суботи до 11 години 00 хвилин неділі за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2017 року позовну заяву залишено без задоволення.

Суд першої інстанції залишаючи без задоволення позовну заяву виходив з того, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування та чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з дитиною.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року рішення Біляївського районного суду Одеської області скасовано, ухвалено нове, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задоволеночастково.

Ухвалюючи нове рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявність висновку органу опіки та піклування про визначення часу та місця зустрічі малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, свідчить про наявність спору між батьками щодо їх участі у вихованні сина, тобто виникли правовідносини щодо вирішення батьками питання виховання дитини.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що намагання батька брати участь у вихованні дитини, ураховуючи вік, стан здоров`я сина, поведінку батьків та їх відношення один до одного, колегія суддів вважає необхідним відійти від за запропонованого органом опіки та піклування порядку участі батька у вихованні сина. Необхідно усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_4 , визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина - систематичні зустрічі батька з сином кожну першу та третю суботу місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та кожну першу та третю неділю місяця з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин. Місце зустрічей необхідно вирішувати за спільною домовленістю батька та мати, виходячи з обставин, які склалися на дату зустрічі.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 496/2970/16-ц та витребувано цивільну справу з Біляївського районного суду Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року № 1112/0/226-20 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Брулакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липня 2018 ОСОБА_2 подала касаційну скаргу до Верховного Суду у якій, посилалась на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2017 року - залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що її син ОСОБА_3 знаходиться на обліку у відділенні ранньої реабілітації. У сина дуже чутлива нервова система, рекомендовано виключити стресові ситуації. Так 20 червня 2015 року вже трапилась істерика, коли він бачився з ОСОБА_1 . Разом з тим відповідачка зазначила, що через свій стан здоров`я (затримку мовного розвитку, моторну алалію, ОНР II рівня) ОСОБА_4 потребує особливого догляду та лікування, а перебуваючи у позивача навіть протягом доби, не зможе забезпечити йому належного догляду, так як він не знає потреб та особливостей поведінки сина, характеру, психіки сина. При цьому ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції, а також інших справ, що розглядаються по теперішній час, був присутній не завжди, а навіть тоді, коли був присутній, жодного разу не намагався особисто поспілкуватися з ОСОБА_2 з приводу побачень з дитиною та пошуку відповідного підходу (психологічної допомоги) у налагоджуванні спілкування з дитиною.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , подане адвокатом Бучко О. С. в інтересах ОСОБА_1 , у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 серпня 2014 року згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син проживає з матір`ю.

Рішенням Біляївського районного суду одеської області від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина у розмірі - 1 500 грн. З матеріалів вбачаються, що позивач регулярно сплачує аліменти.

Згідно висновку органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації № 03/03-08/1397 від 20 липня 2017 року визначено час та місце зустрічі малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері першу суботу місяця з 16:00 год до 19:00 год та третю годину місяця з 16:00 год. до 19:00 год.

Також судами встановлено, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку у відділенні ранньої реабілітації КУ «Центр реабілітації осіб з вадами психофізичного розвитку».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення,

які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги

та зміст оскарженого судового рішення, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України), здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Під час розгляду справи відповідачкою не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з сином, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися з сином та доглядати за ним самостійно, що могло б перешкоджати нормальному їх розвитку.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, виправив допущені цим судом помилки і встановив відповідний порядок спілкування позивача з сином відповідно до фактичних обставин справи, з урахуванням інтересів дитини, її віку, стану здоров`я, розпорядок дня і ставлення батьків до виконання своїх обов`язків.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки апеляційного суду щодо встановлення порядку побачень позивача з дитиною.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін,

а касаційну скаргу - без задоволення, то питання щодо розподілу судових витрат колегією суддів не вирішується.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська