Справа № 592/4806/20
Провадження № 2-з/592/18/20
УХВАЛА

16 квітня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

14.04.2020 року ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, із змісту якої вбачається, що він ОСОБА_1 , враховуючи вимоги ст. 152 ЦПК України, має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, пред`явити позов до акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Предмет позову: 11.03.2020 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила та видала відповідачу виконавчий напис № 8906 про стягнення з нього на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 42863,30 грн. . Безспірність суми заборгованості за виконавчим написом № НОМЕР_1 та правомірність (порядок вчинення) вчинення даного виконавчого напису ним оспорюється та буде оскаржено в судовому порядку. Обгрунтування необхідності забезпечення позову. 31.03.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 61677402 на підставі виконавчого напису № 8906 від 11.03.2020 року про стягнення з нього на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 42863,30 грн. , та постанови від 31.03.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 4686,33 грн. , про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 219,88 грн. , та постанову про арешт коштів боржника. Здійснення виконавчого провадження, за умови невжиття заходів щодо забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення його порушених та оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Зокрема, зумовити погіршення його матеріального стану, необхідність вжиття додаткових заходів щодо повернення безпідставно стягнутих коштів, повернення майна, передчасно обмежить його конституційні права та свободи. Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Даний вид забезпечення є найбільш ефективним у даному випадку, оскільки забезпечить виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів як позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Щодо ціни позову про забезпечення якого просить заявник. Ціна позову складає 47549, 63 грн. . Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Оскільки позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, ймовірність можливих збитків, які спричинені забезпеченням позову, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову, відсутня. З таких підстав він вважає, що немає необхідності у застосуванні судом зустрічного забезпечення. Щодо підсудності. Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтися за місцем його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Керуючись цим, дана заява підсудна Ковпаківському районному суду м. Суми. У зв`язку з вищенаведеним та у відповідності до ст. ст. 28, 149 153 ЦПК України, він просив: 1. Прийняти до розгляду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису нотаріуса № 8906 виданого 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з нього на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 42863,30 грн. , основної винагороди в сумі 4686,33 грн. , витрат на проведення виконавчих дій в сумі 219,88 грн. у виконавчому провадженні № 61677402, що здійснює приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна (вхідний № 17234/20 від 14.04.2020 року) .

Розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, пересвідчившись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувавши відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам; беручи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із незастосуванням відповідних заходів, враховуючи наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із змісту ст. 150 ЦПК України вбачається, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в п. п. 1 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Згідно абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України) , якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При постановленні даної ухвали була врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року по справі № 635/5268/17-ц, провадження № № 61-517св17, із змісту якої вбачається, що заходи забезпечення позову в частині зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим державним нотаріусом до набрання законної сили рішенням у даній справі, безпосередньо пов`язані з предметом спору в даній справі, відповідають вимогам адекватності та співмірності, спрямовані на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача та спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується безпосередньо боржником у судовому порядку, а не іншими особами. Невжиття судом заходів забезпечення позову створить загрозу позбавлення заявника права на справедливий судовий захист. Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду клопотання судом першої інстанції) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ст. 152 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду клопотання судом першої інстанції) визначені види забезпечення позову, зокрема зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року) . Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору. Отже, забезпечення позову та зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса пов`язані з розглядом справи та виконанням можливого рішення за результатами її розгляду, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав достатніми підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття запобіжних заходів по забезпеченню позову може призвести до подальших порушень прав позивача. Доводи касаційної скарги про те, що відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року в частині неприпустимості забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції ухвалою зупинив стягнення саме за виконавчим написом нотаріуса, який оспорений в судовому порядку. Постанова набрала законної сили 30.05.2018 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74475606) .

Крім того, при постановленні даної ухвали була врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2018 року по справі № 334/5271/17, провадження № 61-9739св17, із змісту якої вбачається, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить загрозу позбавлення позивача права на справедливий судовий захист, складовою якого є обов`язкове виконання судових рішень. Відсутність заходів забезпечення, про які просить заявник, може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду в зв`язку з існуванням можливості реалізації предмета іпотеки в порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Оскільки предметом позову є оскарження виконавчого документу, а не оскарження нотаріальної дії, тому суд вправі вживати такі заходи забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, оскільки це відповідає обраному позивачем способу судового захисту. Заявник оспорює саме виконавчий напис нотаріуса, внаслідок якого існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи. Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви судом першої інстанції) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ст. 152 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви судом першої інстанції) визначені види забезпечення позову, зокрема, в п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають рішення на підставі такого виконавчого документу, а саме: виконавчого напису нотаріуса. Тобто, чинним законодавством передбачено такий вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Між сторонами виник спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, внаслідок виконання якого існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса відповідає обраному позивачем способу судового захисту. Постанова набрала законної сили 30.05.2018 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75975828) .

До того ж, при постановленні даної ухвали була врахована правова позиція, викладена в окремій думці суддів Великої Палати Верховного Суду: Ситнік О. М. , Британчука В. В. , Лященко Н. П. , Прокопенка О. Б. , Ткачука О. С. від 15.01.2020 року по справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19, із змісту якої вбачається, що приватний нотаріус, вчиняючи виконавчі написи, не врахував та не з`ясував факту безспірності заборгованості, не перевірив, чи є безспірною заборгованість, стосовно якої було вчинено оспорювані виконавчі написи, і чи була така заборгованість за договорами. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, ст. 88 Закону України Про нотаріат , викладеного в постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі № 640/5240/13-ц, провадження № 6-27цс15 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/43006509) , про те, що наявність судового спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника, а, отже, свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. При цьому Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису в розумінні ст. 88 Закону України Про нотаріат , слід враховувати, що наявність провадження в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду, спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України Про нотаріат і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п/п 2.3. п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року № 296/5, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. п. 1, 3 глави 16 розд. ІІ цього Порядку) . Згідно п/п 1.1. п. 1 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. П/п 1.2. п. 1 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. П/п 3.1. п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вказаним вище Переліком. П. 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку) , подаються: - оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) ; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В п. 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: - оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; - оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; - засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності) , з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; - оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно п/п 2.1. п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (ст. 42 Закону України Про нотаріат ) . В постанові від 04.03.2015 року № 6-27цс15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника (http://reyestr.court.gov.ua/Review/43006509) . Аналогічну правову позицію Верховний Суд України зробив у постановах від 11.03.2015 року № 6-141цс14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/43203790) та від 05.07.2017 року № 6-887цс17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/43203790) . З указаним правовим висновком судді Великої Палати Верховного Суду: Ситнік О. М. , Британчук В. В. , Лященко Н. П. , Прокопенко О. Б. , Ткачук ОСОБА_2 . С. погоджується в повному обсязі та вважають, що підстав для відступу від вказаного висновку не існує. Існування на розгляді у суді спору кредитора до боржника про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у якому боржник заперечує проти задоволення такого позову, на їхню думку, якраз і свідчить про те, що така заборгованість не є безспірною. Протилежний висновок несе ризики для боржника та можливість зловживання з боку кредитора, який не зазначає усіх обставин при зверненні до нотаріуса, фактично не дотримується вимог про надання доказів про безспірність заборгованості. Тобто заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням позивачем умов кредитних договорів, на підставі яких нотаріусом вчинено оспорювані виконавчі написи, не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак і не може стягуватися шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. А тому обґрунтованими, на їхню думку, є наведені у касаційній скарзі доводи, що на момент вчинення оспорюваних виконавчих написів визначені в них суми заборгованості оспорювалися у судовому порядку в межах іншої справи, тому заборгованість не є безспірною. Окрема думка набрала законної сили від 15.01.2020 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/87902152) .

Таким чином, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою порушення майнових прав ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 може зазнати значних матеріальних збитків у зв`язку з можливим стягненням спірних грошових сум на користь інших осіб, оскільки примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів, відтак прихожу до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви слід задовольнити частково та вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8906, вчиненого 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 42863,30 грн. , основної винагороди в сумі 4686,33 грн. , витрат на проведення виконавчих дій в сумі 219,88 грн. у виконавчому провадженні № 61677402, що знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, з мотивів, зазначених в даній ухвалі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258 261, 263, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8906, вчиненого 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості в розмірі 42863,30 грн. , основної винагороди в сумі 4686,33 грн. , витрат на проведення виконавчих дій в сумі 219,88 грн. у виконавчому провадженні № 61677402, що знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 після її постановлення.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (ухвалу) .

Суддя: І.Г. Бичков