Справа № 274/5877/18 Провадження № 2/0274/237/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.20 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Гуменюк О.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В.), представником якого є ОСОБА_1 ,
до1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , представником яких є ОСОБА_4 ,
простягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за нарахованими відсотками на прострочену суму заборгованості за період з 01.05.2015 р. по 27.07.2018 р. у розмірі 1 001 226,12 грн.

Позов обґрунтований тим, що Банк на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк", набув право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та нею. ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. станом на 27.07.2018 р. має заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 1 001 226,12 грн. Виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. забезпечено порукою на підставі договору поруки № 222948 від 11.08.2008 р., укладеному між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив, у якому просять відмовити у задоволенні позову.

Відзив обґрунтованим тим, що ОСОБА_2 коштів за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., укладеним з Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк", від останнього не отримувала, розрахунок заборгованості, наданий Банком, не підтверджує наявності в неї заборгованості та розміру останньої, відсотки за цим договором безпідставно нараховувались після закінчення строку його дії, Банк не надав доказів повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну кредитора у зобов`язанні за вказаним договором, порука ОСОБА_3 припинилась з 11.02.2016 р. (а. с. 79 - 81).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також подали заяву, у якій просять застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову (а. с. 82 - 83).

Від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли додаткові письмові пояснення від 18.05.2020 р., у яких вони у якості підстави для відмови у позов посилаються на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що Банк здійснив Публічному акціонерному товариству "Укрсиббанк" оплату за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. (а. с. 155).

Судом з`ясовано, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. (з додатками), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 70 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Кредитору кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 11.08.2015 р., за користування кредитними коштами встановлюється ставка у розмірі 14,35% річних, яка підлягає перегляду кожного наступного місяця та зберігається у разі, якщо Кредитор не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки, строк сплати процентів - з 1 по 11 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти (а. с. 5 - 14).

Посилання у відзиві на те, що ОСОБА_2 коштів за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., укладеним з Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк", від останнього не отримувала, є безпідставним, оскільки спростовується заявою на видачу готівки № 39 від 20.08.2008 р., з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримала грошові кошти (транш) у розмірі 60 000,00 доларів США (а. с. 124).

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (Кредитор) та ОСОБА_3 (Поручитель) було укладено договір поруки № 222948 від 11.08.2008 р., згідно з умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., існуючих у теперішній час, та тих, що можуть виникнути в майбутньому (а. с?14 - 15).

Зобов`язань з виконання договору про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. ОСОБА_2 перед Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" належним чином не виконувала, що підтверджується виписками по кредитному рахунку за зазначеним договором за період з 11.08.2008 р. по 19.12.2011 р. (а. с. 125 - 130).

Між Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк", яке є зміненим найменуванням Акціонерного комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк", що не заперечується особами, які беруть участь у справі, та Банком було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., що підтверджується випискою з цього договору, яка місить першу та останню його сторінки (а. с. 23).

У якості однієї з підстав позову Банк посилається на те, що на підставі цього договору він набув право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення наведених норм Цивільного процесуального кодексу України Банк не довів, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк", він набув право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р.

Так, Суд позбавлений можливості встановити, на яких умовах Банк мав набути право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., що, в свою чергу, позбавляє Суд можливості з`ясувати, чи були виконані Банком ці умови, та, відповідно, чи дійсно Банк набув зазначене право вимоги, оскільки Банком не подано копію цього договору або витягу з нього у обсязі, необхідному для встановлення цих обставин.

При цьому Банком не обґрунтовано неможливості подати ці докази, у разі такої неможливості Банк бав не позбавлений право заявити клопотання про витребування цих доказів Судом.

Частиною ж шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказане, на думку Суду, є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову Банку.

Разом з тим, якщо навіть взяти до уваги позицію Банку про те, що він на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк", набув право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р., то Суд доходить до таких висновків.

Позовна вимога Банку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за нарахованими відсотками на прострочену суму заборгованості за період з 01.05.2015 р. по 27.07.2018 р. у розмірі 1 001 226,12 грн. в частині стягнення заборгованості за період з 01.09.2015 р. по 27.07.2018 р. є такою, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74838904) (право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України), оскільки, як було з`ясовано вище, за умовами договору про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. ОСОБА_2 зобов`язана повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 11.08.2015 р., а відтак нарахування Банком процентів після цієї дати за наступні, починаючи з 01.09.2015 р., місячні періоди є безпідставним.

Це є ще однією підставою для відмови у задоволенні позову Банку.

Вимога Банку в частині стягнення цієї ж заборгованості за період з 01.05.2015 р. по 01.08.2015 р. заявлена з пропуском позовної давності, який становить три роки, та перебіг якого, враховуючи наведені вище умови договору про надання споживчого кредиту № від 11.08.2008 р. щодо строків сплати процентів (строк сплати процентів - з 1 по 11 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти), починався щомісячно з 12.06.2015 р., 12.07.2015 р., 12.08.2015 р., 12.09.2015 р., та сплинув відповідно 12.06.2018 р., 12.07.2018 р., 12.08.2018 р., 12.09.2018 р. (статті 257, 261 Цивільного кодексу України).

З позовом Банк звернувся 26.10.2018 р. (а. с. 38).

Як було зазначено вище, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також подали заяву, у якій просять застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто підставою відмови у задоволенні позовної вимоги Банку в частині стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 р. по 01.08.2015 р. може бути і сплив строку позовної давності.

Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що позов Банку задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 28.05.2020 р.