ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4731/20 Справа № 175/4623/19 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає дитина, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який ними було укладено 08 червня 2019 року та який зареєстровано в Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області склав відповідний актовий запис за № 300. Свідоцтво серія НОМЕР_1 . Від шлюбу з відповідачем вини мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво серія НОМЕР_2 , виданим 04 листопада 2019 року виконавчим комітетом Партизанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 05.

Спільне ведення сумісного господарства ними припинено з липня 2019 року. Тобто після того як вони зареєстрували шлюб, відповідач через місяць пішов жити до мами, покинувши її на п`ятому місяці вагітності. Матеріальної допомоги відповідач не надає, також на пологи жодної фінансової допомоги не надав.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з нього, на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; допущено до негайного виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів, починаючи стягнення з 22.11.2019 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; допущено до негайного виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за один місяць; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи позиції учасників, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, визначаючись щодо розміру аліментів та реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, взаємний обов`язок батьків по її утриманню. За встановлених обставин, що мають значення в їх сукупності, суд вважав справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини зазначений позивачем, з яким погодився відповідач 1/3 частина заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на дружини до досягнення донькою трьох років суд враховуючи матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, те, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов`язань не має, вважає, що відповідач не довів суду той факт, що не має можливості надавити матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення донькою трьох років, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 22.11.2019 року, або до зміни матеріального стану сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення аліментів на дружину скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що з копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з позивачкою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що враховуючи позиції учасників, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, визначаючись щодо розміру аліментів та реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, взаємний обов`язок батьків по її утриманню. За встановлених обставин, що мають значення в їх сукупності, суд вважав справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини зазначений позивачем, з яким погодився відповідач 1/3 частина заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на дружини до досягнення донькою трьох років суд враховуючи матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, те, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов`язань не має, вважає, що відповідач не довів суду той факт, що не має можливості надавити матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення донькою трьох років, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 22.11.2019 року, або до зміни матеріального стану сторін.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому цей обов`язок є особистим індивідуальним, а не солідарним. Тобто обов`язок утримувати дитину належить не тільки відповідачу, а й позивачу.

Установивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю і перебуває на її утримані, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні доньки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх, починаючи від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що аналіз ст.ст. 75-76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу, непрацездатність одного з подружжя, потреба в матеріальній допомозі, нижчій від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення, колегія суддів не може вважає необґрунтованими, оскільки у ст. 84 СК України прямо встановлює, що право на на аліменти має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що умовами для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання є можливість (відповідача) чоловіка надавати матеріальну допомогу, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки доказів неможливості надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку, відповідачем ані до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко