Постанова

Іменем України

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 369/8818/18

провадження № 61-47100св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року у складі судді Кулішенка Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» (далі - ПАТ «ПроКредитБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд вважав, що вказані в апеляційній скарзі підстави пропущення строку звернення до суду з апеляційною скаргою є неповажними та не заслуговують уваги.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 369/8818/18, витребувано її з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 квітня 2020 року справу передано Бурлакову С. Ю .

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу про визнання строку на апеляційне оскарження таким, що пропущений з поважних причин.

Касаційна скарга мотивована тим, що про ухвалу про відкриття провадження у вказаній справі ОСОБА_1 не знав, оскільки у судових засіданнях хоч і був присутній але ухвалу про відкриття провадження у справі не отримував. Про справу дізнався 20 серпня 2018 року, а ухвалу отримав від батьків 01 вересня 2018 року, з цих питань до суду апеляційної інстанції було подано додаткову заяву та додано пояснення батьків.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2019 року ПАТ «ПроКредитБанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказувало, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Указував, що відповідач навмисно затягує розгляд справи задля ухилення від сплати кредитної заборгованості подаючи штучні процесуальні документи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, 10 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з пропуском строку на апеляційне оскарження встановленим частиною першою статті 354 ЦПК України, не сплативши при цьому судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2018 року було визнано зазначені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту було запропоновано подати клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

На виконання вимог ухвали від 24 вересня 2018 року до Київського апеляційного суду 22 жовтня 2018 року надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку, в якій він зазначає ті ж самі причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, що вже були оцінені апеляційним судом і визнані неповажними. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав ще до суду пояснення своїх батьків. Вважає дану обставину підставою для поновлення процесуального строку.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував ухвалу Києво- Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року про відкриття провадження у справі не можна брати до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (копії позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження) вручене ОСОБА_1 особисто 09 серпня 2018 року. Вказане повідомлення належно оформлене, містить підпис працівника пошти, відповідний штрих-код і печатку поштового відділення. Ніяких обставин чи доказів на спростування цього повідомлення заявник не надав, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року з підстав, визначених пунктом четвертим частини першої статті 358 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що апелянтами не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не було надано до суду апеляційної інстанції заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції та не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій- без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська