У Х В А Л А

22 травня 2020 року

м. Харків

Справа № 636/4504/16-ц

Провадження № 22-ц/818/2067/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Бровченка І.О.,

суддів колегії: Кругової С.С., Котелевець А.В.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 травня 2017 року в складі судді Дьоміної О. П. у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 травня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі представника за довіреністю Падалко О.О. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № 001/1582/06 від 13 лютого 2006 року в сумі 34 157,56 грн, а також судовий збір у сумі 1378 грн.

01 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 травня 2017 року залишено без руху, зазначено, що апеляційну скаргу подано з пропуском на апеляційне оскарження, вказані відповідачем причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можна визнати поважними.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повторно залишено без руху, зазначено, що недоліки апеляційної скарги не усунуто, а саме - не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтованими підставами для його поновлення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вказані ухвали Харківського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не отримуються.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2020 року справу передано на розгляд колегії у складі: головуючого судді - Бровченка І.О., суддів: Котелевець А.В., Кругової С.С.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 01 лютого 2020 року було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 травня 2017 року.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що повний текст рішення апелянтом було отримано 23 січня 2020 року в канцелярії суду, на судовому засіданні 16 травня 2017 року ОСОБА_1 присутній не був. Також посилається на те, що не мав можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду від 16 травня 2017 року по справі № 636/4504/16-ц в межах процесуального строку у зв`язку з тим, що його не було залучено до розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції, чинній на день прийняття оскаржуваного рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 3 статті 3 ЦПК України, в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Частиною третьою ст. 354 ЦПК України встановлено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 358 ЦПК України, в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 грудня 2016 року відкрито провадження у справі справі № 636/4504/16-ц за позовною заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25), а відтак апелянт був залучений до участі у справі та мав процесуальний статус відповідача. Проте, ОСОБА_1 не отримував жодної судової повістки про виклик до суду на судові засідання призначені на 19 січня 2017 року, 06 лютого 2017 року, 22 березня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 16 травня 2017 року, які направлялись судом першої інстанції за місцем реєстрації відповідача. Разом з цим, ОСОБА_1 06 лютого 2017 року до Чугуївського міського суду Харківської області було подано клопотання, яким ОСОБА_1 просив відмовити в позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 37). Копію зазначеного клопотання апелянт також додав до апеляційної скарги. Крім того, як вбачається з явочного листа, що міститься в матеріалах справи (а.с. 43), ОСОБА_1 було повідомлено про слухання справи № 636/4504/16-ц на 01 березня 2017 року, про що свідчить його підпис у явочному листі. (а.с. 43).

Згідно зі ст. 157 ЦПК України, в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п`ятнадцять днів.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено обов`язок сторони, яка задіяна в ході судового розгляду справи з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як учасник судового процесу ОСОБА_1 був зобов`язаний добросовісно користуватись своїми правами та розуміти строк розгляду справи. При цьому, які заходи було вжито ОСОБА_1 , щоб дізнатись про стан розгляду справи № 636/4504/16-ц у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не зазначає.

Враховуючи викладене, апелянт був обізнаний та повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 01 лютого 2020 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення. Обставин пропуску строку внаслідок виникнення непереборної сили апелянтом не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 ст. 123 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно вимог частини 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керується положеннями частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу було подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 травня 2017 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя - І.О. Бровченко

Судді : С.С. Кругова

А.В. Котелевець