У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря Раєвського П.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича протиправними, визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2019 року ВП№60038624, постанови про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року ВП №60038624 у справі №2-451/14, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою та просив визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В. щодо відкриття 11.09.2019 року виконавчого провадження ВП №60038624 у справі за виконавчим листом №2-451/14 від 07.11.2014 року. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В. щодо опису та арешту майна боржника від 25.09.2019 року ВП №60038624.Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2019 року ВП №60038624. Скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року ВП №60038624. Вказані вимоги мотивував тим, що в листопаді 2019 року отримав у приватного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2019 року №60038624 та постанову про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року ВП №60038624. Вважає дії приватного виконавця протиправними та такими, що порушують його права, оскільки пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В. в судове засідання не з`явився, однак, в матеріалах справи міститься заперечення на скаргу, де останній вказує на те, що виконавчий документ повертався стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року) строк пред`явлення виконавчого документу тривав до 26.06.2021 року. Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент повернення виконавчого документу стягувачу) «Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону». Таким чином, жодної заборони чи обмеження у повторному відкритті виконавчого провадження, яке було повернуто на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Таким чином, ним виконавче провадження було відкрито з межах строку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження». Посилання заявника на правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-711 це 15 є помилковим, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року, який вступив в законну силу 05.10.2016 року. Таким чином, вищезгадана позиція Верховного Суду України стосується до спірних правовідносин, що існували до прийняття нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Жодні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та його подальшого закінчення відсутні.

Представник заінтересованої особа також у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заперечення на скаргу, де останній вказує на те, що виконавчий документ повертався стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року) строк пред`явлення виконавчого документу тривав до 26.06.2021 року. Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент повернення виконавчого документу стягувачу) «Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону». Таким чином, жодної заборони чи обмеження у повторному відкритті виконавчого провадження, яке було повернуто на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 07.11.2014 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, на підставі заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2014 року, яке у свою чергу ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.10.2014 року залишено без змін.

Вказане заочне рішення набрало законної сили 14.10.2014 року, строк пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання становив один рік.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст.5 Закону).

За приписами ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, серед яких, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

11.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. на підставі заяви про відкриття провадження про примусове виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60038624 з примусового виконання виконавчого листа № 2-451/14, виданого 07.11.2014 року.

Як на підставу відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. у тому числі було зазначено про те, що оскільки 26.06.2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року) строк пред`явлення виконавчого документу тривав до 26.06.2021 року.

25.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-451/14, виданого 07.11.2014 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника - ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 05.10.2016 року, що була чинна на дату видачі виконавчого листа) «Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 05.10.2016 року, що була чинна на дату видачі виконавчого листа) «Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання».

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 05.10.2016 року, що була чинна на дату видачі виконавчого листа) «Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 05.10.2016 року, що була чинна на дату видачі виконавчого листа) «У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення...».

З 05.10.2016 року вступив в силу Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція) «Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців».

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 02.06.2016 року) «виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені иим Законом».

Оскільки 26.06.2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року) строк пред`явлення виконавчого документу тривав до 26.06.2021 року.

Відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент повернення виконавчого документу стягувачу) «Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону».

Таким чином, жодної заборони чи обмеження у повторному відкритті виконавчого провадження, яке було повернуто на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутні.

11.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60038624 з примусового виконання виконавчого листа №2-451/14, що був виданий Деснянським районним судом м. Києва 07.11.2014 року.

Обґрунтування щодо переривання строку пред`явлення виконавчого листа, приватним виконавцем Корольовим В.В. було зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження №60038624 від 11.09.2019 року.

Таким чином, приватним виконавцем Корольовим В.В. виконавче провадження було відкрито з межах строку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника у скарзі на правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 по справі №6-711це15 є помилковим, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року, який вступив в законну силу 05.10.2016 року.

Таким чином, вищезгадана позиція Верховного Суду України стосується спірних правовідносин, що існували до прийняття нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, у зв`язку з чим, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та його подальшого закінчення відсутні.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, у поданій до суду скарзі ОСОБА_1 у тому числі просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця Корольова В.В. щодо опису та арешту майна боржника від 25.09.2019 року ВП 60038624 та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року.

Із змісту поданої скарги не зрозуміло та не зазначено, у зв`язку з чим (обґрунтування) оскаржується постанова приватного виконавця Корольова В.В. про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року, у зв`язку з чим, вказана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича протиправними, визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2019 року ВП№60038624, постанови про опис та арешт майна боржника від 25.09.2019 року ВП №60038624 у справі №2-451/14, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.Г. Таран