Справа № 740/1031/20
Провадження № 2/740/725/20
26 травня 2020 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Ковальової Т.Г.,
за участю секретаря - Кубрак Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів»про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14.07.2008 він перебував у трудових відносинах з ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» на посаді стрільця-пожежного та командира відділення команди ВВО, а наказом №57-п від 19.12.2019 його на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позичач та його представник - адвокат Приходько С.О. в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про підтримку позову за вищевикладених у ньому обставин та розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідача - ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, і не подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків.
За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» і був звільнений 19.12.2019 згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача (а.с.5-6).
За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме: в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Середній заробіток працівника визначається згідно ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями.
Відповідно до п.8 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року з наступними змінами передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності коштів на розрахунковому рахунку, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у визначеній судом сумі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Статтею 5 даного Закону передбачено пільги щодо сплати судового збору. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Виходячи з положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до складу фонду основної заробітної плати та фонду додаткової заробітної плати, а тому при поданні позовної заяви ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір в сумі 840,80 грн.
Тому, з відповідача в дохід держави, слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.
Керуючись ст.47, 115-117, ст.237-1 КЗпП України, ст.2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ст.141, 263-265, 274, 279, 280-284, 289 ЦПК України, суд
Стягнути з державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов'язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Головуюча суддя Т.Г. Ковальова