Справа №222/2275/19
Провадження №2/222/132/2020
18 травня 2020 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
21.12.2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 27.01.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд.
Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив не подала.
За таких обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на що позивач надав згоду.
При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положеннямч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 06.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є
АТ КБ «ПРИВАТБАНК») укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1900,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Також у анкеті-заяві сторони погодили, що базова процентна ставка по кредиту становить 1,9% щомісячно на залишок заборгованості, комісія 1%. У випадку порушення позичальником строків платежів за будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
Аналогічні тарифи Банку щодо розміру процентів за користування кредитом, комісій, пені та штрафів відображені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду», підписаній відповідачкою ОСОБА_1 06.05.2008 року.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розроблюються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений».
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
За змістом п.1 ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 625 цього Кодексу регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому у ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).
Відповідальність за порушення боржником зобов`язання визначена ст.549 ЦК України, яка визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість за комісією, пенею та штрафами (фіксована частина та процентна складова).
Умови і правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису позичальника, а тому з огляду на мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Проте, як зазначалося, з наданої суду копії анкети-заяви, довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» від 06.05.2008 року, вбачається, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами на рівні базової процентної ставки 1,9 % щомісячно (22,8% на рік) на залишок заборгованості, щомісячної комісії в розмірі 1%, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, що розраховується виходячи з базової процентної ставки за договором поділеної на 30 за кожен день прострочення кредиту плюс 1% від заборгованості, але не менш ніж 10,00 грн, та штрафів у розмірі 250 грн + 5% від суми позову.
Разом з тим, визначений позивачем розмір заборгованості по процентам за користування
Із розрахунку вбачається, що позивачем відсотки нараховувались як у передбаченому договором розмірі 1,9% щомісячно (22,8% річних), так і у підвищеному розмірі 2,5% щомісячно (30% річних).
Враховуючи, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил ст.1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, доказів дотримання вимог законодавства щодо порядку та процедури збільшення відсоткової ставки не надав, вимоги про стягнення заборгованості по процентам в межах заявлених вимог за період з 25.09.2008 року по 31.10.2019 року підлягають частковому задоволенню, виходячи з відсоткової ставки 1,9 % щомісячно, у розмірі 4600,52 грн.
Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені та штрафів за договором №б/н від 21.08.2008 року слід зазначити, що ст.2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Згідно відповіді Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області №01-20/13 від 15.01.2020 року, відповідачка зареєстрована за адресою: Донецька область, Нікольський район, село Федорівка, що входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Враховуючи викладене, позивач не вправі був нараховувати пеню та штрафи за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 пені в розмірі 4477,83 грн, штрафів в розмірі 250 грн (фіксована частина), 1940,65 грн процентна складова, задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, а саме, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н від 21.02.2008 року, зобов`язання за яким по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, щомісячної комісії остання не виконала, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 1844,86 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 4600,82 грн, виходячи із відсоткової ставки, погодженої сторонами договору в розмірі 1,9% на місяць (22,8% річних), заборгованість за комісією в розмірі 494,83 грн, що утворилася станом на 30.10.2019 року, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.01.2013 року по 30.10.2019 року за відсотковою ставкою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також пені та штрафів задоволенню не підлягають за вищевикладених обставин, а тому суд відмовляє в цій частині позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 16,93% (від заявленої суми позовних вимог), то з відповідача на користь позивача стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 325,23 грн.
Керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530. 610, 612, 625, 629, 633. 634, 1048. 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Повне рішення суду виготовлено 25.05.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Є. Вайновська