Справа № 737/35/20
Проваждення № 2/737/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22 травня 2020 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/35/20
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості
учасники справи та представники:
позивачне з`явився
відповідачне з`явилася

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14 892,54 грн. та судових витрат у розмірі 2102 гривні.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву б/н від 27.12.2007 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні договору сторони керувались ст. 634, 639, 207, 638, 642 ЦК України.

Договором передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, у позичальника передбачений обов`язок отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.

Позивач скористався своїм правом щодо можливості зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору, а саме: змінював кредитний ліміт на відсоткову тарифну ставку, з 01.04.2019 впровадив зміни, згідно з якими, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити банку відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти від суми неповерненого кредиту для картки «Універсальна»- 86,4%, для картки «Універсальна голд» - 84,0%.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами.

Станом на 02.12.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 14892,54 грн., яка складається з наступного:

9265,21 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту

1381,59 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 УК України

3298,48 грн. нарахована пеня

250 грн. штраф (фіксована частина)

697,26 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на ст.ст. 509,526,527,530,1054,549,610,617,598,599,1050 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 14892,54 грн. заборгованості за кредитним договором від 27.12.2007 року без номера та 2102,00 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. 15.05.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по картковому рахунку, витягу з умов та правил надання банківських послуг, внутрішнього наказу про їх затвердження, довідки про умови кредитування, довідку про картки, видані клієнту.

Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень ОСОБА_1 особисто отримала судові повістки 31.01.2020, 21.02.2020, 21.03.2020 та 14.05.2020, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не зверталася, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 27.12.2007 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ. При цьому заява не має адресата, однак за її печатними реквізитами можна зрозуміти, що вона була адресована ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», розміру кредитного ліміту - 1000 грн., кредитка «Універсальна». Заява містить печатний текст про те, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким з грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 29).

У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 27.12.2007 року заяву відповідач приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умов та Правил надання банківських послуг та погодилася вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.

Інших документів з підписом клієнта позивач не надав.

За даними позивача 31.01.2017 року ОСОБА_1 був збільшений кредитний ліміт до 4200 грн., а 06.08.208 кредитний ліміт зменшений до нуля (а.с. 97).

Строк дії останньої з виданих ОСОБА_1 карток закінчився 12/19 (а.с. 98).

Підписаний відповідачем документ з зазначенням розміру процентної ставки, пені, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору у справі відсутній.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.12.2007 року з 23.05.2008 року у ОСОБА_1 виникла поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 824,00 грн., яка змінювалась, частково погашалась та періодично зростала, що дає підстави для висновку про те, що вона дійсно отримала кредитні кошти.

На 02.12.2019, за розрахунком банку, залишок заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 9 265,21 грн.

Заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України становить 1 381,59 грн.

Розмір пені, за наданим розрахунком, становить 3298,48 грн., розмір штрафів становить 947,26 грн. (а.с. 7-28).

У розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2007 року зазначено, що з 28.12.2007 процентна ставка поточна та прострочена складала 36%, з 01.01.2013 становила 30%, з 01.09.2014 до 01.04.2015 року становила 34,80%, з 01.04.2015 року склала 43,20%, а з 01.01.2016 року змінювалась від 2,90 до 3,60 (а.с. 7-28).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З`ясовуючи питання про виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд встановив, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2007 року (а.с. 7-29) ОСОБА_1 внесла на погашення кредиту суму 10 296,43 грн., яка складається з: 4139,76 грн. погашено заборгованості за поточним тілом кредиту, 4356,67 грн. погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1800 грн. погашено заборгованості по пені. У той же час, згідно з випискою за договором № б/н станом на 16.04.2020(а.с.91-96)., ОСОБА_1 за період з 28.12.2007 до 13.01.2020 (день звернення позивача до суду), внесла на погашення заборгованості за кредитом грошові кошти в загальному розмірі 25 332,74 грн.

Розподіл банком цієї грошової суми з наданої виписки за договором (а. с. 91-96) та розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.08.2006 (а.с. 7-29) визначити неможливо.

Сума неврахованих банком у розрахунку грошових коштів, внесених на погашення кредиту, перевищує заборгованість за тілом кредиту. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню як недоведені.

Натомість позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.

Натомість позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.

Оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, за матеріалами даної справи не відповідали Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, які втратили чинність 10.06.2017 року, однак були чинними станом на 27.12.2007 року.

Так, позивач послався на те, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-1314цс19, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, за обставинами даної справи, суд не вбачає підстав стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею, а також штраф.

Окрім того, згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року по справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, вимоги банку про стягнення з боржника одночасно пені та штрафу за невиконання умов кредитного договору не ґрунтуються на законі.

З огляду на те, що одночасне стягнення пені та штрафу є неможливим, а розміри пені та штрафу, як і підстави їх стягнення, не підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача будь-якої частини нарахованого позивачем боргу за кредитним договором, суд не вбачає підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Окрім того, додатково суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надані доказу ознайомлення відповідача після 01.04.2019 зі змінами Умов та правил надання банківських послуг в частина нарахування 86,4% та 84,0% за ч. 2 ст. 625 ЦК України з 181 дня порушення зобов`язань, та не вбачає підстав вимагати від відповідача виконання обов`язку, з яким він не був обізнаний.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2102 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При відмові у позові у повному обсязі залишаються без задоволення похідні вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 27 травня 2020 року.

Суддя А. С. Лібстер