Номер провадження 2/225/532/2020
Єдиний унікальний номер судової справи225/1641/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Торецька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд.

В обґрунтування позову зазначає, що 30.07.2019 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження зазначений відповідач ОСОБА_3 .

З часу народження дитини вони разом не проживають, сумісне господарство не ведеться.

Син ОСОБА_4 проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У зв`язку з тим, що вона не має змоги працювати, зазначає матеріальних труднощів, оскільки на теперішній час вона доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку з чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня.

Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання.

Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, та на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, щомісячно.

В судовому засідання позивач наполягала на задоволенні позову, просила задовольнити його в повному обсязі. Крім того, в суді зазначила, що вона проживає разом з матір`ю, яка є непрацездатною, особою з інвалідністю 2 групи. З відповідачем вони разом не проживали, оскільки останній навчається у військовій академії, а забирати її з сином він не забажав. На теперішній час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовом згодний частково, не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, проти вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача заперечує, посилаючись на те, що відповідач не має можливості надавати таку матеріальну допомогу, оскільки проходить військову службу, отримує в середньому 10000 грн., з яких 8000 грн. витрачає на оренду житла, а залишок витрачає на продукти харчування тощо. У зв`язку з тим, що відповідач проходить військову службу, він не має можливості підробляти. Мати відповідача перебуває в м. Одеса, але проживають вони окремо. Докази щодо звернення відповідача до керівництва академії з приводу надання місця для проживання в казармі (гуртожитку) за місцем проходження навчання та відмови у наданні такого місця проживання відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстрований Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 75. (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . (а.с.11)

Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданої військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області 18.03.2020 року №3336, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (сестра), ОСОБА_7 (брат), ОСОБА_4 (син). (а.с.13).

Відповідно до довідки АТ «Комерційний банк «Приватбанк» (витягу з карткового рахунку) , ОСОБА_3 отримує заробітну плату (військова академія) в середньому 10331 грн. (а.с. 34).

Згідно з договором оренди житлового приміщення від 09.03.2020 року, ОСОБА_3 винаймає житлове приміщення в АДРЕСА_2 , за плату 8000 грн. на місяць. (а.с 35-37).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що малолітня дитина знаходиться на утриманні матері, батько дитини матеріально не утримує сина в добровільному порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 18.03.2020 року.

Врахувавши вимоги ст.ст. 182,183 СК України, а саме: реальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці, не має інших аліментних зобов`язань та, будучи, батьком дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та враховуючи визнання відповідачем позову у цій частині позовних вимог, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Оцінюючи аргументи сторін, щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що відповідач отримує постійний дохід у середньому в розмірі 10331 грн. на місяць.

Згідно з договором оренди житлового приміщення від 09.03.2020 року, ОСОБА_3 винаймає житлове приміщення в АДРЕСА_2 , за плату 8000 грн. на місяць.

Разом з тим, представником відповідача не обгрунтовано та не надано доказів того, що відповідач позбавлений можливості винайняти житло за меншу орендну плату.

Будь-яких доказів того, що вартість оренди житла у м. Одеса є не нижчою за 8000 грн. на місяць не надано.

Тобто стороною відповідача не доведено, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу своїй дружині або надання такої допомоги поставить відповідача у край скрутне матеріальне становище.

За таких обставин суд доходить висновку про можливість відповідача надавати допомогу своїй дружині до досягнення їх спільною дитиною, яка проживає разом з матір`ю трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, яка отримує регулярний дохід, а тому виходячи з принципу справедливості, розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача.

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу в сукупності з стягненням з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище.

Згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 18.03.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, починаючи з 18.03.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Суд вважає, що цей розмір аліментів буде сприяти забезпеченню потреб позивача.

З огляду на наведене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75,79,84,180-182 Сімейного Кодексу України, Керуючись ст. ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18.03.2020 року до досягнення дитиною сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 20.05.2020 р.

Суддя: М.М. Скиба