Справа №473/262/18
Провадження № 22-ц/812/16/20
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Біляєвій В.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подала на нього апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суд від 15 листопада 2019 року по справі призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам ДП «Центр психічного здоровя і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №22 від 18 лютого 2020 року ДП «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», відповісти на запитання чи могла ОСОБА_5 , 1930 року народження на дату складання заповіту 25 жовтня 2002 року усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними не представляється можливим , у зв`язку з протирічивістю даних.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 25 травня 2020 року представник позивача - адвокат Труба К.Б. заявила клопотання про проведення повторної судово-психіатричної експертизи. Позивач вказане клопотання підтримала.

Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлене клопотання про призначення повторної посмертної судово - психіатричної експертизи не може бути задоволено.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Підставою для призначення судової експертизи є саме необхідність з`ясування таких обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, який розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів справи, по справі було проведено первісну та повторну судово-психіатричні експертизи.

З висновку судово-психіатричного експерта №21 від 25 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким психічним розладом на момент посвідчення заповіту не страждала та в момент складання заповіту за своїм психічним станом була здатна усвідомити значення своїх дій.

Зважаючи на допущені процесуальні порушення під час проведення вищевказаної експертизи, ухвалою Миколаївського апеляційного суд від 15 листопада 2019 року по справі призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам ДП «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №22 від 18 лютого 2020 року ДП «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» відповісти на запитання чи могла ОСОБА_5 , 1930 року народження, на дату складання заповіту 25 жовтня 2002 року усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними не представляється можливим у зв`язку з протирічивістю (суперечливістю) даних. За такого неможливо надати категоричний висновок щодо психічного стану останньої на період складання спірного заповіту. Вказаний висновок зроблений на підставі усіх наявних у справі доказів, містить відповідну оцінку показань свідків та відомостей, наявних у довідках наданих медичними установами.

Отже, експертами, не встановлено абсолютну неспроможність померлої ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим, або таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експерту (експертам).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо або у випадку коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Звертаючись з клопотанням про проведення у справі повторної судово-психіатричної експертизи позивач посилалась на те, що висновком судово-психіатричної експертизи №22 від 18 лютого 2020 року не надано відповідь на питання, що мають значення по справі; експерти не дослідили аудіодиски судових засідань, а скористалися неповною інформацією показів свідків із протоколів судових засідань; експерти не обґрунтували, які саме протиріччя вони встановили і яким чином вони впливають на висновок; відсутнє мотивування у прийнятому ними рішенні.

Колегія суддів не погоджується з такими доводи з огляду на наступне.

Повторну судово-психіатричну експертизу проведено на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а саме: показів свідків, довідок з медичних установ про причини смерті, про перебування на обліку у лікаря-психіатра. Жодного медичного документу, який би свідчив про стан здоров`я, у тому числі і психічний, померлої ОСОБА_5 на дату посвідчення заповіту, що могло б вплинути на розуміння нею дій та керуватися ними, матеріли справи не містять і нових надано не було.

За такого, позивачем та її представником не доведено, що висновок є недостатньо обґрунтований чи суперечить іншим матеріалам справи та наявним доказам, чи судом істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи.

Посилання у клопотанні на те, що експерти не прослуховували аудіо записи судових засідань показів свідків, а скористалися лише протоколом судового засідання є надуманими і спростовується самим висновком, оскільки експертизу проведено відповідно до вимог чинного законодавства, згідно якого дослідження всіх матеріалів справи є обов`язком.

Фактично клопотання про призначення повторної експертизи заявлено у зв`язку з довільним трактуванням позивачем та його представником обставин справи, заснованим на суб`єктивному сприйнятті та оцінці показань свідків, адже жодного медичного документу на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_5 на дату посвідчення заповіту матеріали справи не містять.

Отже, висновок судово-психіатричної експертизи №22 від 18 лютого 2020 року, складений експертами ДП «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» є повним, чітким та конкретним. Експерти дослідили всі надані матеріали. Сумнівів у правильності вказаного висновку не встановлено.

Враховуючи викладене, а також те, що експертами були досліджені всі матеріали стосовно стану здоров`я померлої: матеріали справи, показання свідків, тобто всі обставини, в тому числі ті, на які посилається в обґрунтування клопотання представник позивачів, судова колегія не вбачає підстав для призначенні повторної судово-психіатричної експертизи, а тому у задоволенні цього клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 104,113,182,368,381 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення повторної судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвалаоскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий: Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст ухвали складено 29 травня 2020 року.