ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року

м.Суми

Справа №591/8125/19

Номер провадження 22-ц/816/1257/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 16 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі ТОВ «Нова Пошта») про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 02 грудня 2019 року позивач відправив до м. Києва вантаж цінністю 3950,00 грн через відділення № 1 м. Суми ТОВ «Нова Пошта». При доставці вантажу він був пошкоджений. 05 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості відправлення та сплату штрафу. Відповідач відшкодував вартість відправлення, однак сплачувати штраф відмовився. Відповідно до п. 7.2.4. публічного договору між сторонами передбачено, що в разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою чи пошкодженням відправлення на користь замовника, експедитор додатково сплачує штраф у розмірі 24,23 % від суми відшкодування, тобто в розмірі 957,08 грн (3950,00 грн х 24,23 % = 957,08 грн).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь штраф у розмірі 957,08 грн та завдану моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору в розмірі 957 грн 08 коп.

В іншій частині вимог відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на користь держави судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Вказує, що відповідачем по факту компенсації завданої шкоди фізичній особі позивачу у розмірі 3950 грн було нараховано (йому додатково) та сплачено податок на доходи фізичної особи та військовий збір відповідно до платіжних доручень № НПЛ 008621 від 13 грудня 2019 року та № НПЛ 008622 від 13 грудня 2019 року. Платежі за вказаними платіжними дорученнями сформовано на загальну суму компенсованих претензій за день. Після формування звітності 1-ДФ за 4 квартал 2019 року (до 10/02/20) інформація була подана в ДФС про отримання доходу з ознакою 120, утримання та перерахунку податків по даній фізичній особі позивачу. Тому жодних обґрунтованих законних підстав для задоволення позовних вимог у даній справі немає, а передбачений штраф сплачено на користь позивача у вигляді податку на доходи фізичної особи та військового збору, які перераховано до державного бюджету.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відповідачем не оскаржується, а тому колегією суддів у цій частині не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2019 року позивач відправив до м. Києва ОСОБА_2 вантаж цінністю 3950,00 грн через відділення № 1 м. Суми ТОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № НОМЕР_1 (а.с. 10).

Як вбачається з п. 1.2. публічного договору, опублікованого на офіційному сайті, в момент передачі товарно-матеріальних цінностей представнику ТОВ «Нова Пошта» відбувається автоматичне підписання договору між замовником та експедитором.

Як вбачається з акту приймання-передачі від 04 грудня 2019 року, вантаж керамічна раковина була пошкоджена відколотий шматок кераміки (а.с. 11).

05 грудня 2019 року позивач звернувся з претензією до відділення № 1 м. Суми «Нова пошта» про відшкодування вартості відправлення в розмірі 3950,00 грн і сплатити йому штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору (а.с. 12).

Відшкодування в розмірі 3950,00 грн було виплачене позивачу, що підтверджується випискою по карті (а.с. 13-15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач відшкодував вартість відправлення у розмірі 3950 грн та, виходячи з умов публічного договору, яким передбачена сплата штрафу у разі виплати відшкодування у зв`язку з пошкодженням відправлення, обґрунтовано стягнув з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору в розмірі 957 грн 08 коп.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Спірні правовідносини врегульовуються Цивільним кодексом України, Законом України «Про автомобільний транспорт» та умовами публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Статтею 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 23.02.2006 № 3492-IV передбачено, що на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування і ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування і ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Частиною 2 ст. 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до п. 7.2.4. публічного договору у разі виплати експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь замовника - фізичної особи, експедитор додатково сплачує замовнику штраф в розмірі 24,23 % від суми відшкодування.

Розмір такого штрафу, виходячи з розміру відшкодування становить: 3950 грн х 24,23 % = 957 грн 08 коп., який обґрунтовано був стягнутий судом першої інстанції.

Вірно встановивши обставини справи та провівши системний аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 957 грн 08 коп.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу того, що передбачений договором штраф сплачено на користь позивача у вигляді податку на доходи фізичної особи та військового збору, які перераховано до державного бюджету, оскільки жодних відомостей про те, що вказана сума є податком на доходи фізичних осіб та військового збору і не підлягає сплаті замовнику в договорі не зазначено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, як підстави для скасування рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів, наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик