Провадження № 2-з/521/48/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нива-1», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

До суду звернулася позивач із заявою про забезпечення позову, в якій просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА-1 негайно повідомити суд про укладені угоди, правочини, договори, про плановані до укладення угоди, правочини, договори, по яких передбачено забезпечення зобов`язання Відповідача заставою або передачею нежитлової будови літ. «А», загальною площею 85,5 кв.м., навіс- літ. «Б», свідоцтво про право власності на АЗС на 150 заправок на добу №014615 від 20.07.2001 р., яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі акту держтехкомісії про прийняття в експлуатацію від 23.02.2000р., розпорядження Іллічівський районної адміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000р. №164, у власність, в рахунок розрахунку по зобов`язаннях перед контрагентом по угоді, правочину, договір; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА-1 негайно повідомити і надалі повідомляти суд про всі заявлені до Відповідача претензії, позови, про виниклі спори по правочинам, угодам, договорами, про процедури санації, банкротства, ліквідації Відповідача; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "НИВА-1 до виконання рішення суду по справі здійснювати дії (угоди, правочини, договорі) з відчуження-нежитлової будови літ. «А» загальною площею 85,5 кв.м., навіс- літ. «Б», свідоцтво про право власності на АЗС на 150 заправок на добу №014615 від 20.07.2001 р., яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі акту держтехкомісії про прийняття в експлуатацію від 23.02.2000р., розпорядження Іллічівський районної адміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000р. №164. у тому числі у вигляді застави, іншого забезпечення зобов`язань Відповідача перед контрагентом по правочину, угоді, договору, які відповідно до законодавства України можуть потягти відчуження АЗС (як дією самого Відповідача, так і контрагентом по правочину, угоді, договору) на користь контрагентів по правочину, угоді, договору.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що предметом спору у сторін є стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 20 000дол.США, 10% річних за користування грошовими коштами в сумі 41435,61грн., 3-х % річних в сумі 36198,45грн. та інфляційні втрати в сумі 96340,67грн., та оскільки за відповідачем ТОВ «НИВА-1» зареєстроване вищезазначене майно, наявний ризик його відчуження, що призведе до значного ускладнення виконання рішення в подальшому.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Предметом відповідного позову є стягнення боргу за договором позики разом із відсотками, інфляційними втратами та трьома відсотками річних у загальному розмірі 1 852 908,40 грн.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, що відповідно до розписки від 28 січня 1998 року ОСОБА_2 гарантував повернення грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, які запозичив під 10 % річних у ОСОБА_1 для будівництва АЗС на АДРЕСА_1 , після здачі в експлуатацію вказаної АЗС та початку роботи протягом 5 років.

Згідно з гарантією від 28 січня 2003 року ОСОБА_2 , як директор ТОВ «Нива-1», що діє на підставі Статуту та засновницького договору, зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, які позичив під 10 % річних у ОСОБА_1 , дав гарантію від ТОВ «Нива-1» про повернення грошових коштів у вказаному розмірі.

Згідно Свідоцтва про право власності на АЗС на 150 заправок на добу № 014615 від 20.07.2001р. ТОВ «НИВА-1», яке є відповідачем згідно останньої уточненої позовної заяви, на праві колективної власності належать нежила будівля літ. «А», загальною площею 85,5 кв.м., навіс літ. «Б», відображених у інвентаризаційних відомостях від 08.06.2001р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає заявник у своїй заяві, вартість АЗС на 150 заправок на добу на провулку 1-му АДРЕСА_2 становить 100 669 дол.США, що також підтверджується і звітом про експерту оцінку за 1999 р.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, вимоги, які викладено у відповідній заяві заявником, а саме щодо зобов`язання ТОВ "НИВА-1 негайно повідомити суд про укладені угоди, правочини, договори, про плановані до укладення угоди, правочини, договори, по яких передбачено забезпечення зобов`язання Відповідача заставою або передачею нежитлової будови літ. «А», загальною площею 85,5 кв.м., навіс- літ. «Б», свідоцтво про право власності на АЗС на 150 заправок на добу №014615 від 20.07.2001 р., яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі акту держтехкомісії про прийняття в експлуатацію від 23.02.2000р., розпорядження Іллічівський районної адміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000р. №164 у власність, в рахунок розрахунку по зобов`язаннях перед контрагентом по угоді, правочину, договір та зобов`язання ТОВ "НИВА-1 негайно повідомити і надалі повідомляти суд про всі заявлені до Відповідача претензії, позови, про виниклі спори по правочинам, угодам, договорами, про процедури санації, банкротства, ліквідації Відповідача, жодним чином не стосуються предмету спору, що виник між учасниками справи, а тому такі вимоги забезпеченню не підлягають.

Що стосується вимоги заявника, щодо заборони ТОВ "НИВА-1 до виконання рішення суду по справі здійснювати дії (угоди, правочини, договорі) з відчуження-нежитлової будови літ. «А» загальною площею 85,5 кв.м., навіс- літ. «Б», свідоцтво про право власності на АЗС на 150 заправок на добу №014615 від 20.07.2001 р., яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі акту держтехкомісії про прийняття в експлуатацію від 23.02.2000р., розпорядження Іллічівський районної адміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000р. №164. у тому числі у вигляді застави, іншого забезпечення зобов`язань Відповідача перед контрагентом по правочину, угоді, договору, які відповідно до законодавства України можуть потягти відчуження АЗС (як дією самого Відповідача, так і контрагентом по правочину, угоді, договору) на користь контрагентів по правочину, угоді, договору, суд зазначає наступне.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на нежитлову будівлю літ. «А», загальною площею 85,5 кв.м., навіс літ. «Б», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «НИВА-1» згідно свідоцтва про право власності на АЗС на 150 заправок на добу № 014615 від 20.07.2001; зустрічне забезпечення не застосовано.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2019 року ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2018 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із неможливості накладення арешту (заходу, який в найбільшій мірі обмежує права власника) на майно ТОВ «Нива-1», яке воно експлуатує при здійсненні підприємницької діяльності, оскільки такий вид забезпечення виключить можливість користування ним.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2019р. постанову Одеського апеляційного суду від 12.09.2019р. залишено без змін.

При цьому Верховним Судом встановлено, що одним із видів підприємницької діяльності ТОВ «Нива-1» є роздрібна торгівля пальним, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у накладенні арешту на АЗС, яка належить товариству на праві власності, у порядку забезпечення позову, у зв`язку з тим, що арешт перешкоджатиме товариству здійснювати господарську діяльність та вимоги про накладення арешту на майно не є співмірними заявленим позовним вимогам.

Звертаючи до суду із повторною заявою про забезпечення позову, заявником, заявлено вимогу, яка побічно стосується вимозі щодо накладення арешту.

Суд зазначає, що жодних доказів того, що ТОВ «Нива-1» має намір або здійснює дії по відчуженню спірного майна заявником не надано.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням положень ч.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України.

Суддя: І.А.Мазун