РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань - Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

27.09.2018 позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнив, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат, а саме, просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати в твердій грошовій сумі на необхідні ліки для лікування бронхіальної астми в розмірі 763,00 грн., щомісяця, починаючи з 27.09.2018 року по 27.11.2019 року включно; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь додаткові витрати в твердій грошовій сумі на необхідні ліки для лікування бронхіальної астми в розмірі 763,00 грн., щомісяця, починаючи з 27.09.2018 року по 27.11.2019 року включно; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати в твердій грошовій сумі на необхідні ліки для лікування бронхіальної астми в розмірі 759,00 грн., щомісяця, починаючи з 28.11.2019 року; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь додаткові витрати в твердій грошовій сумі на необхідні ліки для лікування бронхіальної астми в розмірі 759,00 грн., щомісяця, починаючи з 28.11.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом 2 групи з 10.06.2008 року після перенесеного ним в листопаді 2006 року обширного інфаркту серця. Зазначив, що має ряд хвороб, деякі з яких є тяжкими хворобами. Зазначив, що він не працездатний та не працює, в нього 4 ступінь ризику, найвища. Його щомісячний дохід складає 3565,00 грн. (1452 грн. пенсія за інвалідністю та аліменти від старшого сина ОСОБА_3 в розмірі 2113,00 грн.) В 2012 році в нього діагностували бронхіальну астму. В 2016 році інститутом терапії йому кардинально змінили тактику лікування астми. Були призначені дорогі ліки. Зазначив, що за його розрахунком в місяць на придбання ліків він витрачає 1342,03 грн. В зв`язку з його хворобами лікарями було призначено проходження обов`язкового стаціонарного лікування серцева - судинної системи захворювання 2 рази на рік в інфарктному відділені МКЛ №8 м. Харкова або в кардіологічному відділенні ХКЛ №28 та лікування цукрового діабету, атеросклерозу нижніх кінцівок і синдрому діабетичної стопи 1 раз на рік. Вказав, що в 2017 році, в період з 26.04.2017 року по 05.05.2017 року ним було витрачено на стаціонарне планове лікування в ХМЛ №28 на придбання ліків, медичних виробів, послуг 1491,31 грн. Зазначив, що його витрати н 1 місяць (30 днів) на обов`язкові ліки, медичні послуги та вироби (без бронхіальної астми) складають 3407,98 грн. Також, він вимушений витрачати кошти на оплату житлово-комунальних послуг, за послуги « Укртелеком » за стаціонарний домашній телефон. Тому, його обов`язкові витрати складають 4052,25 грн. Зазначив, що не має змоги сплачувати необхідні йому ліки для лікування бронхіальної астми. Вказав, що його син ОСОБА_2 працює в супермаркеті «Караван» та продає мобільні телефони. Другий син ОСОБА_3 має у власності 4 об`єкти нерухомості та 5 легкових автомобілів. Враховуючи наведені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь з додаткові витрати на своє утримання у зв`язку із наявністю у нього вказаного захворювання.

12 листопада 2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначили, що позивач стверджує, що його щомісячний дохід складає 3565,00 грн., однак в 2018 році він додатково отримав лише від ОСОБА_3 наступні суми: 04.05.2018 року у розмірі 3607,16 грн. за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року, 10.07.2018 року в розмірі 2416,95 грн. за постановою АСХО від 20.06.2018 року, а всього на 6024,11 грн. лише за 9 місяців 2018 року. Твердження позивача, що стосуються обов`язкових витрат на ліки, їх дози і тривалість прийому не знаходять свого підтвердження в наданих доказах. Надані рецепти та призначення лікарів не відповідають наказу МОЗ України №360 від 19.07.2005 року, тому що не засвідчені особистою печаткою лікаря та оформлені не на рецептурних бланках, а тому їх не можна вважати доказами. Також, в жодному документі немає призначень лікування на 2018 рік, тому незрозуміло, чому позивач видає якісь копії чеків за минулі роки, як свої обов`язкові витрати. Крім того, відповідно до постанови КМУ №1303 від 17.08.1998 року особи з інвалідністю у разі амбулаторного лікування за рецептами лікарів лікарські засоби отримують безоплатно. Позивачем не було надано доказів про неможливість пільгового отримання ліків, та ним не було реалізовано своє право на безкоштовне отримання лікарських засобів, а також засобів для самоконтролю Крім того, позивачем не надано також й достатніх даних про призначення лікування на майбутній період, тривалість такого лікування та перелік медичних препаратів на 2018 рік. Відсутні докази неможливості покриття таких витрат у майбутньому за рахунок аліментів, які відповідач сплачує на його користь. Зазначили, що позивач стверджує, що відповідачі мають задовільний майновий стан, однак задовго до розлучення з їх матір`ю в 2008 році він ніяк не цікавився їх життям та не надавав ніякої підтримки. Вказали, що відповідач ОСОБА_2 з дитинства чутливий до будь-яких стресів і не може працювати так як хворіє дисциркулярною енцефалопатією, але позивач продовжує наполягати на його працездатності. Він знаходиться на утриманні старшого брата та живе з матір`ю пенсіонеркою. Відповідач ОСОБА_3 вказав, що від другого шлюбу має сина ОСОБА_4 2014 року народження та доньку ОСОБА_5 2018 року народження, які проживають разом з ним та дружиною, які перебувають на його утриманні. Враховуючи наведене, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19.11.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій зазначено, що гроші в сумі 3607,16 грн., які були присуджені за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року були витрачені ним на ліки ще в період з 09.02.2017 року по 27.04.2017 р. Сума 2416,95 грн. це сума штрафних санкцій за несвоєчасну виплату ОСОБА_3 йому аліментів, а тому їх не можна рахувати його доходами. Вказав, що рецептів в нього немає, так як в переліку безкоштовних та пільгових ліків його лікарських препаратів немає, а є призначення лікарів, що ніяк не суперечить діючому законодавству. Ніяких благодійних внесків він не робив, це були оплати за госпіталізацію в стаціонарних медичних закладах. Також відповідачі не надали доказів того, що він не цікавився їх життям. Також не надано доказів того, що його син ОСОБА_6 непрацездатний відповідно до висновку МСЕК. Крім того, вказав, що не має у власності двокімнатної квартири, а відповідач вводить суд в оману.

ІІ Процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2018 року позовну заяву передано судді Золотарьовій Л.І.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження.

Рішенням Вищої Ради правосуддя №924/0/15-20 від 09.04.2020 року ОСОБА_7 звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 13.04.2020 року справу №640/17875/18 передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В.

ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, судове засіданні провести за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник адвокат Швець С.В. в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява, в якій представник відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні, розглянути справу за відсутності сторони відповідачів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 684737, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з 01 липня 2017 року загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк безстроково (т.1 а.с.18).

Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 06.09.2011 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та на даний час він не працює (том 1, а.с.19).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується попередніми рішеннями суду про стягнення аліментів на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується попередніми рішеннями суду про стягнення аліментів на користь позивача.

З 2009 року позивач неодноразово звертався до суду з приводу отримання додаткових витрат на своє утримання з синів.

З наданої суду медичної документації вбачається, що позивач має діагноз: атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступені, емфізема легень, пневмосклероз та інше.

Відповідно до даних огляду пульмонолога від 19.06.2012 року, ОСОБА_1 поставлено діагноз: бронхіальна астма ІІ ступеню, легке персистируюче загострення І ступеню емфіземи легень, пневмосклероз ЛН 1-2 ступеню.

Згідно консультативного висновку спеціаліста №3760 від 31.05.2017 року, виданого ДУ «Національний інститут терапії імені Л.Т. Малої НАМН України», ОСОБА_1 проходив обстеження з діагнозом: Бронхіальна астма ІІІ ступеню, неконтрольована, ХОЗЛ В, ремісія, ЛН І ст. Рекомендовано: Спирива 1 вдох 1 раз в день тривало, Серетид 50/250 1 вдох 2 рази на день, тривало, Венталін 1-2 вдоха за необхідністю, Муцитус 300 1 капсула 2 рази на день 12 днів(т.1 а.с.30).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № НОМЕР_2 , виданої КЗОЗ «ХМЛ № 28», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 27.04.2016 року по 07.05.2016 року з діагнозами. Основний: стабільна стенокардія напруги 111 ФК. Постінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 111 ст. 2 ст. дуже високого ризику. СН 11А ст. з систолічною дисфункцією лівого шлуночка. ФВ 43 %. Супутній діагноз: ДЕП 11 ст. змішаного генезу. Цукровий діабет 11 тип., середнього ступеню тяжкості, ожиріння 11-111 ст., бронхіальна астма 11 ст., нестійка ремісія, ЛН 11 ст. емфізема легень, пневмосклероз, ЛН 1 ст. псоріаз. Рекомендації: прийом ліків кардіомагніл, лозап, небілет, короксан, розарт, діабетон, індапамід, трідуктан (том 1, а.с. 24).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста №6573 від 26.11.2019 року виданого ДУ «Національний інститут терапії імені Л.Т. Малої НАМН України», ОСОБА_1 проходив обстеження з діагнозом: Бронхіальна астма ІІІ ступеню, неконтрольована, ЛН І ст. Рекомендовано: Спирива 1 вдох 1 раз в день тривало, Серетид 50/500 1 вдих 2 рази на день, тривало, Сальбутамол 1-2 вдихи за необхідністю, відмова від паління (т.2 а.с.92-93).

На підтвердження необхідності приймання лікарських препаратів для лікування бронхіальної астми позивачем надано суду розрахунки, відповідно до яких позивач з з 27.09.2018 року по 27.11.2019 року витрачав на лікування бронхіальної астми 1527,29 грн. (Т.1 а.с.3), з 28.11.2019 року витрачає на лікування бронхіальної астми 1518,99 грн. (том 2, а.с. 90а).

Також суд, дослідивши матеріали справи зазначає, що посилання позивача на наявність у ОСОБА_3 у власності нерухомого майна, а саме чотирьох квартир та п`яти автомобілів є хибними та застарілими, оскільки як вбачається з відповіді Департаменту реєстрації ХМР № 3376/0/50-18 від 25.09.2019 року відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1 нежитлова будівля АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.169-170)

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Х/о від 24.05.2018 року № 31/20-2282 вбачається, що згідно даних, які використовує РСЦ МВС в Харківській області транспортні засоби за гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстровано (т.1 а.с.171).

Також, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07.08.2004 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_8 , яка є донькою відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (т.1 а.с.175).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 сплачує на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.09.2013 року в розмірі 10 000 грн., щомісячно, починаючи з 24 травня 2013 року. Зазначене також підтверджується розписками ОСОБА_9 про отримання грошових коштів (т.1 а.с.178-184).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 16.04.2014 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_11 , яка є донькою відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.176).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 22.06.2018 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5 , яка є донькою відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.177).

V. Норми права, що підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Положеннями ч. 2 ст. 205 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України вед 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

VІ. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи.

Тлумачення статті 203 СК України свідчить, що суд може задовольнити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання непрацездатних батьків лише у виняткових обставинах - тяжка хвороба, інвалідність або немічність позивача. Виняткові обставини обумовлюються фізичним станом матері або батька.

Таким чином, повнолітні діти зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних обставинами виключно негативного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ознаками доказів є їх достовірність та достатність.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 79,80 ЦПК).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо понесення ним витрат на придбання ліків (спірива, вентолин, середит) за період з 27.09.2018 року, не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, оскільки копії чеків, які долучені до матеріалів справи щодо придбання ним лікарських засобів, датовані за період до 27.09.2018 року.

Що стосується лікарського засобу сальбутамол, то його придбання, що підтверджується чеком від 26.11.2019 року (Т.2 а.с.98) та використання його позивачем процесі лікування, є на переконання суду таким, що не зумовлене існуванням особливих обставин, оскільки згідно рекомендацій лікаря ОСОБА_13 у консультативному висновку спеціаліста №6573 від 26.11.2019 року вказаний лікарський засіб рекомендовано використовувати позивачем за потребою, а не нагально (а.с.92-93).

Крім того право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження (ч.3 ст. 4 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Позивач не заперечує, що його дохід складає 3565 грн., з яких: пенсія - 1452 грн. та аліментів від сина ОСОБА_3 в розмірі 2113 грн.

Таким чином позивач забезпечений прожитковим мінімумом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Посилання позивача на наявність у відповідачів можливості надавати йому додаткову матеріальну допомогу, в тому числі і щомісяця, не є безумовною підставою для стягнення такої допомоги.

Судові витрати.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця мешкання: АДРЕСА_3 .

Відповідачі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5

Представник відповідачів- адвокат Швець Сергій Володимирович, адреса для листування: м. Харків, вул. Сумська б.3, оф. 17.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2020 року.

Суддя: