ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/567/14-ц
номер провадження 6/695/58/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали клопотання поданого адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення виконання виконавчого провадження - тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся адвокат Пилипенко Р.Б. в інтересах ОСОБА_1 з клопотанням про скасування заходів про забезпечення виконання виконавчого провадження - тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.20214 року по справі №695/567/14-ц було задоволено подання відділу ДВС Золотоніського МРУЮ та тимчасове обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобов`язань за виконавчим листом №695/3255/13-ц від 25.12.2013 року.

Заявник наполягає, що виконавче провадження в рамках якого на нього було накладено відповідне обмеження завершено, рішення суду виконано, однак вказані обмеження не скасовані в чому вбачається суттєве обмеження прав останнього. За таких обставин заявник звернувся до суду із вказаною заявою про скасування заходів про забезпечення виконання виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пилипенко Р.Б. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності на задоволенні вказаного клопотання наполягав

Представник Золотоніського міськрайонного віділу ДВС Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти скасування тимчасового обмеження стосовно ОСОБА_1 не запепечує.

Суд, враховуючи належне повідомлення усіх учасників справи про час та місце розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вказаної заяви виходячи із наступного.

25.12.2013 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області видав виконавчий лист №695/3255/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» грошової заборгованості в сумі 25992,01 грн. за договором від 13.12.2006 року.

Як вбачається з ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2014 року, у справі №695/567/14-ц було задоволено подання відділу ДВС Золотоніського МРУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобов`язань за виконавчим листом №695/3255/13-ц від 25.12.2013 року.

Заявник наполягає, що на даний час відпали підстави для забезпечення виконання судового рішення, оскільки виконавче провадження давно завершено, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання завершився, а сам заявник в добровільному порядку погасив суму боргу перед банком.

Так згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 15.04.2020 року, ОСОБА_1 станом на 15.04.2020 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до інформації про виконавче провадження №41583837, виконавчий лист по справі №695/3255/13-ц був повернутий стягувачеві 10.04.2014 року, а строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання був визначений до 10.04.2015 року.

Станом на час розгляду матеріалів справи виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №695/32155/13-ц відсутні, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

Між тим, згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (який діяв станом на час накладення вказаної заборони), передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Утім визначення поняття «ухилення» Закон України «Про виконавче провадження» прямо не розкриває.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Разом із тим судом встановлено, що на сьогодні відпали всі підстави для існування такого обтяження, оскільки справа розглянута, а рішення по ній набрало законної сили та фактично виконане не, борг погашено, а виконавче провадження, в рамках виконання якого і було накладено вказану заборону, припинено.

Подальше існування обтяження є безпідставним та обмежує права заявника.

Отже, з метою захисту прав та інтересів заявника, відсутністю потреб у застосуванні заходів забезпечення виконавчого провадження, а також у відповідності до норм процесуального права, у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення виконавчого провадження.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Пилипенке Ростислава Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів про забезпечення виконання виконавчого провадження: тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати захід забезпечення виконавчого провадження, а саме: тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за межі України, яке застосовано ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2014 року по справі за № 695/567/14- ц.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.