ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2970/19
Провадження №2/477/187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 9,00 га, виділену для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на вказану земельну ділянку, однак оформити її вона не взмозі через ряд обставин: непідтвердження родинних відносин (різниця в написанні їх прізвищ: ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ) та відсутність належних оригіналів правовстановлюючих документів, які були втрачені.

Вказувала, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 і прийняла спадщину, а правовстановлюючі документ про право власності на майно були втрачені за невідомих обставин.

Тому просила встановити юридичний факт - родинних відносин між нею і батьком, а також просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судове засіданні сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справ без їх участі, при цьому позивачка в своїй заяві позовом підтримала та просила його задовольнити, а представник відповідача в заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Слід відмітити, що постановою Верховної ради України № 13-VIII від 19 травня 2016 року "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" Жовтневий район перейменовано на Вітовський.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 9,00 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Прибузької сільської ради Жовтневого району (тепер - території Галицинівської сільської ради Вітовського району) Миколаївської області. Постановою ЦВК від 07 жовтня 2016 року № 437 "Про перші вибори депутаті сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 18 грудня 2016 року" Прибузька сільська рада увійшла до складу об`єднаної територіальної громади Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Земельна ділянка належала їй відповідно до державного акту серії НОМЕР_1 , виданого 27 лютого 1995 року Жовтневою районною радою Миколаївської області.

Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_2 .

З врахуванням того, що його смерть настала в 1997 році, то до правовідносин щодо спадкування підлягають застосування положення ЦК Української РСР 1963 року, які діяли на той час.

Згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року).

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави .

Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , шляхом вступу в управління спадковим майном, на що вказує наявність у неї документів, пов`язаних зі спадкуванням майна.

Згідно з відповіддю Вітовської державної нотаріальною конторою Миколаївської області від 04 грудня 2019 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Позивачка, вважаючи себе спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, не може здійснити оформлення спадщини, так як не може документально підтвердити факт родинних відносин з померлим, бо в них відмінне написання прізвища: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто позивачці потрібно підтвердити факт її родинних відносин з померлим спадкодавцем.

Інших спадкоємців судом не встановлено.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення родинних відносин між фізичними особами (п. 5 ч. 2 ст. 293. п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

З положень ст. 316 ЦПК України вбачається, що справи про окреме провадження повинні розглядатися спільно в одному провадженні разом з позовними вимогами, які стосуються визнання права власності на майно. Тобто позивачкою правомірно заявлено до суду прохання встановити факт родинних відносин разом з вимогою визнати за нею право власності на спадкове майно.

Виходячи з паспортних даних позивачки вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві.

В свідоцтві про її народження від 07 квітня 1976 року, оформленому на російській мові Миколаївським міським відділом РАГСу зазначено, що " ОСОБА_1 " народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, а її батьками були: " ОСОБА_2 " та " ОСОБА_8 ".

Виходячи зі співпадання імені та прізвища, окрім однієї букви, у померлого та співпадання по батькові позивачки, а також співпадання місця народження та дати народження у паспорті та свідоцтві про її народження, слід дійти висновку, що вона є дочкою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином документально підтверджуються їх родинні відносини, що необхідно для оформлення спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Аналогічні положення виписані і в нині діючому ЦК України 2003 року, в якому у ст.1218 ЦК України вказано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України визначають, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала на праві власності законно ОСОБА_2 і це право після його смерті в порядку спадкування за законом повинно відійти спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто позивачці як спадкоємиці першої черги за законом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування за законом.

За викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 309, 315, 316 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 9,00 га, призначену для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану в межах території Галицинівської сільської ради Вітовського (раніше - територія Прибузької сільської ради Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала померлому відповідно до державного акту серії НОМЕР_1 , виданого 27 лютого 1995 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною радою Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів після закінчення карантину, встановленого Кабінетом міністрів України.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 20 травня 2020 року.

Суддя Р.В. Козаченко