Постанова

Іменем України

14 травня 2020 року

м. Київ

справа № 509/5450/13

провадження № 61-4101св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у складі судді Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс», третя особа -

ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 об?єднано в одне провадження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня

2013 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя

особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , місцевий суд виходив із того, що позивач за зустрічним позовом, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання призначені на 18 липня

2013 року та на 12 вересня 2013 року не з?явився, з заявою про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи не звертався. Суд згідно правил пункту 3 частин першої статті 207 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення ухвали) дійшов висновку про наявність підстав для залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області

від 12 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн, яка складається в цілому з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі

12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн; пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно

34 196,77 грн; штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно

19 171,20 грн, а також судові витрати по справі в розмірі 3 441,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада

2013 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня

2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором скасовано.

Передано справу до канцелярії суду для подальшого її перерозподілу.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого

2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69

від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно

332 228,48 грн, яка складається в цілому з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн; пені за прострочення сплати кредитом у розмірі

4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн; штрафу в сумі

2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ПАТ КБ «Надра» сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, шляхом подання 18 травня 2016 року апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року апеляційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року закрито у зв?язку з відмовою ОСОБА_2 від апеляційної скарги.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, якою зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз?яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року подана поза межами строку апеляційного оскарження і заявник не порушує питання про його поновлення.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали суду подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що зазначені заявником у заяві причини пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними, недоведеними та спростовуються матеріалами справи. Безпідставне поновлення строку, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

30 грудня 2017 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та передати справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року з підстав, передбачених пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Аргументи касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року зводяться до того, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції саме на 12 вересня 2013 року. Ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року він не отримував, з чого слідує неналежне виконання судом своїх обов?язків (бездіяльність суду) щодо надіслання сторонам кореспонденції.

Доводи інших учасників справи

У березні 2018 року ПАТ КБ «Надра» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу № 509/5450/13.

11 лютого 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Розпорядженням від 14 квітня 2020 року № 1079/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-4101св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 14 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

Щодо заявлених клопотань

07 травня 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду заяву, у якій заявник просить залучити до участі у справі замість ПАТ КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс» ТОВ «Консалт Солюшенс» в якості процесуального правонаступника.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2020 року залучено правонаступника ПАТ КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс», до участі у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя

особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію залишено без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній до

15 грудня 2017 року) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Не погоджуючись з ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області

від 12 вересня 2013 року, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку, шляхом подання 13 листопада 2017 року апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз?яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року подана поза межами строку апеляційного оскарження і заявник не порушує питання про його поновлення.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали суду подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року.

Клопотання мотивовано тим, що про наявність ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, ОСОБА_2 дізнався лише

10 листопада 2017 року після ознайомлення з матеріалами справи. Копію вказаної ухвали він не отримував, а в повідомленні про вручення, підпис виконано не ним, а ким саме не вказано.

За правилами частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній до

15 грудня 2017 року) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя стаття 27 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод

від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня

1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини

від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня

1989 року у справі «Юніон Аліментарія ОСОБА_8 проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня

2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Встановивши, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність ухвали Овідіопольского районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 85), згідно якого ОСОБА_2 отримано поштову кореспонденцію, адресовану йому; на аркуші справи № 87 міститься заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня

2013 року; 11 квітня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зверталась до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, яка відповідно розписці на довідковому листі на обкладинці справи 16 травня

2016 року ознайомилась з матеріалами справи та 24 травня 2016 року подала апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2013 року, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, як вбачається з заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольськго районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, однією з підстав його перегляду, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказували те, що про існування вказаного судового рішення їм стало відомо після його отримання, яке було направлено їм поштою по місцю реєстрації, та передано тільки 01 листопада

2013 року.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що згідно супровідного листа (а. с. 81) копія заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року була направлена разом з ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року.

Вказане спростовує аргументи заявника щодо його необізнаності про наявність ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року та бездіяльності суду щодо надіслання сторонам кореспонденції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи заявника перевірено та їм дана належна оцінка.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська