Справа № 466/5084/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 квітня 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

справа №466/5084/19, 2/466/355/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину, -

встановив:

21.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину, в якій просить визначити розмір часток між співвласниками квартири АДРЕСА_1 у наступному співвідношенні: визначити, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті належало 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 ; визначити, що ОСОБА_5 належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 ; визначити, що ОСОБА_6 належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним, ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є спадкоємцем майна громадянки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка за життя склала заповіт від 19.09.2017 року, посвідчений Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, відповідно до якого все своє майно заповіла йому( ОСОБА_1 ). Зокрема, покійній ОСОБА_4 на день смерті належало 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

В передбачений законом строк, він з відповідною заявою про прийняття спадщини, звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору. Нотаріусом було заведено спадкову справу №91/2019, проте у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом йому було відмовлено на тій підставі, що інші співвласники - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, а тому неможливо визначити частки в порядку встановленому ст.364 ЦК України, із-за чого в нього виник спір з іншими співвласниками, відповідачами у справі, а тому змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 23.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.36).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.10.2019 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.60).

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі їх представника (а.с.89).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла « ІНФОРМАЦІЯ_3 і була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно заповіту від 19.09.2017 року, посвідченого Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, за життя ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачу, ОСОБА_1 .

З смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, що належало покійній, а саме на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 , із них:

-1/6 ідеальних частини квартири належали ОСОБА_4 на підставі договору міни квартири від 12.09.1996 року посвідченого Корпало Г ОСОБА_9 В. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу «12» вересня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 4329;

-1/9 ідеальних частини квартири ОСОБА_4 успадкувала після смерті матері, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформила своїх спадкових прав;

-1/6 ідеальних частини квартири ОСОБА_4 успадкувала після смерті сина, ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, в передбачений законом шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору, яка була прийнята нотаріусом та заведена спадкова справа №91/2019. Проте у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом йому було відмовлено на тій підставі, що інші співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, а тому неможливо визначити частки в порядку встановленому ст.364 ЦК України.

Окрім покійної ОСОБА_4 , співвласниками спірної квартири є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким належить по 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 .

Частки між співвласниками в квартирі АДРЕСА_1 розподілилися наступним чином:

- ОСОБА_4 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/9 частини квартири успадкованої після смерті матері, ОСОБА_8 плюс 1/6 частини квартири успадкованої після смерті сина, ОСОБА_7 , а разом: 1/6+1/9+1/6=4/9 частини квартири від цілої;

- ОСОБА_5 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/18 частини квартири успадкованої після смерт матері, ОСОБА_10 плюс 1/18 частини квартири успадкованої в порядку представлення після смерті ОСОБА_8 , а разом: 1/6+1/18+1/18=5/18 частини квартири від цілої;

- ОСОБА_6 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/18 частини квартири успадкованої після смерт матері, ОСОБА_10 плюс 1/18 частини квартири успадкованої в порядку представлення після смерті ОСОБА_8 , а разом: 1/6+1/18+1/18=5/18 частини квартири від цілої.

Факт наявності права на спадкування майна покійної ОСОБА_4 підтверджується заповітом від 19.09.2017 року,який посвідчений Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, відповідно до якого все своє майно вона заповіла позивачу та листом державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори від 15.03.2019 року №500/02-14 відповідно до якого позивач, в передбачений законом термін, прийняв спадщину та нотаріусом відкрита спадкова справа.

Факт належності покійній ОСОБА_4 належного їй майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, дублікатом договору міни квартири від 12.09.1996 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого покійна ОСОБА_4 є матір`ю померлого ОСОБА_7 .

Факт смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2018 року та серії НОМЕР_2 від 21.03.2012 року відповідно.

Факт успадкування майна ОСОБА_4 після смерті матері, ОСОБА_8 та сина- ОСОБА_7 підтверджується копією заяви ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2013 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.08.2013 року, копією довідки від 03.07.2013 року №2135 відповідно до якої ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_8 на день смерті останньої, копією довідки від 03.07.2013 року №2139 відповідно до якої ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_7 на день смерті останнього.

Вартість 1/2 частини спадкового майна складає 74902,50 грн., що підтверджується висновком про ринкову вартість квартири виконаним ТОВ «Хмельницький сервіс експерт» від 25.04.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно гл.10 п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.»

Згідно п.4.15 цього порядку: «видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві».

Згідно п.4.18 цього порядку: «За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.»

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

(заочне)

30 квітня 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Шаповалової Ю.О.

справа №466/5084/19, 2/466/355/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину, -

встановив:

21.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадщину, в якій просить визначити розмір часток між співвласниками квартири АДРЕСА_1 у наступному співвідношенні: визначити, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті належало 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 ; визначити, що ОСОБА_5 належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 ; визначити, що ОСОБА_6 належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним, ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є спадкоємцем майна громадянки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка за життя склала заповіт від 19.09.2017 року, посвідчений Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, відповідно до якого все своє майно заповіла йому( ОСОБА_1 ). Зокрема, покійній ОСОБА_4 на день смерті належало 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

В передбачений законом строк, він з відповідною заявою про прийняття спадщини, звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору. Нотаріусом було заведено спадкову справу №91/2019, проте у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом йому було відмовлено на тій підставі, що інші співвласники - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, а тому неможливо визначити частки в порядку встановленому ст.364 ЦК України, із-за чого в нього виник спір з іншими співвласниками, відповідачами у справі, а тому змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 23.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.36).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.10.2019 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.60).

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі їх представника (а.с.89).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла « ІНФОРМАЦІЯ_3 і була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно заповіту від 19.09.2017 року, посвідченого Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, за життя ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачу, ОСОБА_1 .

З смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, що належало покійній, а саме на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 , із них:

-1/6 ідеальних частини квартири належали ОСОБА_4 на підставі договору міни квартири від 12.09.1996 року посвідченого Корпало Г ОСОБА_9 В. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу «12» вересня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 4329;

-1/9 ідеальних частини квартири ОСОБА_4 успадкувала після смерті матері, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак не оформила своїх спадкових прав;

-1/6 ідеальних частини квартири ОСОБА_4 успадкувала після смерті сина, ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, в передбачений законом шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору, яка була прийнята нотаріусом та заведена спадкова справа №91/2019. Проте у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом йому було відмовлено на тій підставі, що інші співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли, а тому неможливо визначити частки в порядку встановленому ст.364 ЦК України.

Окрім покійної ОСОБА_4 , співвласниками спірної квартири є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким належить по 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 .

Частки між співвласниками в квартирі АДРЕСА_1 розподілилися наступним чином:

- ОСОБА_4 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/9 частини квартири успадкованої після смерті матері, ОСОБА_8 плюс 1/6 частини квартири успадкованої після смерті сина, ОСОБА_7 , а разом: 1/6+1/9+1/6=4/9 частини квартири від цілої;

- ОСОБА_5 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/18 частини квартири успадкованої після смерт матері, ОСОБА_10 плюс 1/18 частини квартири успадкованої в порядку представлення після смерті ОСОБА_8 , а разом: 1/6+1/18+1/18=5/18 частини квартири від цілої;

- ОСОБА_6 : 1/6 частини квартири належні їй плюс 1/18 частини квартири успадкованої після смерт матері, ОСОБА_10 плюс 1/18 частини квартири успадкованої в порядку представлення після смерті ОСОБА_8 , а разом: 1/6+1/18+1/18=5/18 частини квартири від цілої.

Факт наявності права на спадкування майна покійної ОСОБА_4 підтверджується заповітом від 19.09.2017 року,який посвідчений Майхер О.Л. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1511, відповідно до якого все своє майно вона заповіла позивачу та листом державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори від 15.03.2019 року №500/02-14 відповідно до якого позивач, в передбачений законом термін, прийняв спадщину та нотаріусом відкрита спадкова справа.

Факт належності покійній ОСОБА_4 належного їй майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, дублікатом договору міни квартири від 12.09.1996 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого покійна ОСОБА_4 є матір`ю померлого ОСОБА_7 .

Факт смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2018 року та серії НОМЕР_2 від 21.03.2012 року відповідно.

Факт успадкування майна ОСОБА_4 після смерті матері, ОСОБА_8 та сина- ОСОБА_7 підтверджується копією заяви ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2013 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.08.2013 року, копією довідки від 03.07.2013 року №2135 відповідно до якої ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_8 на день смерті останньої, копією довідки від 03.07.2013 року №2139 відповідно до якої ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_7 на день смерті останнього.

Вартість 1/2 частини спадкового майна складає 74902,50 грн., що підтверджується висновком про ринкову вартість квартири виконаним ТОВ «Хмельницький сервіс експерт» від 25.04.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно гл.10 п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.»

Згідно п.4.15 цього порядку: «видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві».

Згідно п.4.18 цього порядку: «За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.»

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 83, 89, 95, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-283, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Визначити розмір часток між співвласниками квартири АДРЕСА_1 у наступному співвідношенні:

- визначити, що ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті належало 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визначити, що ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визначити, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) належало 5/18 частини квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 12 травня 2020року.

Суддя В. В. Свірідова