Справа № 761/6241/20
Провадження № 2-з/761/374/2020
У Х В А Л А

07 травня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/6241/20 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи - Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання недійним договору про відступлення права вимоги та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», третя особа - Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання недійним договору про відступлення права вимоги та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

28.02.2020 ухвалою суду по справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному порядку без виклику сторін.

07.05.2020 позивачем в особі свого представника адвоката Сидоренко В.А. подано заяву, відповідно до якої останній просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 07.12.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача 2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ ХАУС», заборгованості у розмірі 22 153, 99 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки вважає, що Договір про відступлення права вимоги відповідачем 1 відповідачу 2 відбулось з порушенням норм чинного законодавства, так як позивача було погашено наявну перед Банком заборгованість. З огляду на зазначене, оскаржуваний виконавчий напис також вчинений приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства. При цьому, приватним виконавцем вчиняються виконавчі дії щодо примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису, зокрема, пенсійних виплат позивача утримуються 20 %. За таких обставин, позивач звернувся до суду з вказаною заявою.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З врахуванням наведеного, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, згідно ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Так, судом встановлено, що заявник звернувся до суду з позовом про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги, укладеного між відповідачами, а також просив визнати виконавчий напис, вчинений 07.12.2019 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за № 7254 про звернення стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» у сумі 22 153, 99 грн.

При цьому, вбачається, що на підставі вказаного виконавчого документу приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною 27.12.2019 відкрито виконавче провадження № 60940630 та вчиняються виконавчі дії в рамках виконавчого провадження.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, що стосується визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відкритого виконавчого провадження та вчинення приватним виконавцем виконавчих дій за оспорюваним виконавчим написом, дійшов висновку про те, що невжиття зазначених позивачем заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому заява є обґрунтованою, а захід забезпечення позову в такий спосіб - є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/6241/20 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи - Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання недійним договору про відступлення права вимоги та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

В порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 07.12.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 7254 про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» () заборгованості у розмірі 22 153, 99 грн., - до набрання законної сили рішенням суду.

Дані про позивача:

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Дані про відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС»

адреса: 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. М. Вороного, 2;

Інші відомості:

Виконавче провадження: № 60940630.

Виконавчий документ: виконавчий напис, вчинений 07.12.2019 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 7254.

На виконанні: Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, /02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А/.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: