Провадження №2/523/198/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"20" травня 2020 р. м.Одеса Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси звернулась адвокат позивача ОСОБА_2 з позовною заявою до Одеської міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовної заяви адвокат зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі Договору міни від 29 вересня 1999 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Батько позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Листом від 26 листопада 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Агакішевою Т.А. позивачу було роз`яснено про необхідність визначення часток у спільному майні, оскільки у правовстановлюючому документі тип і розмір часток не вказані, а відтак позивач позбавлений можливості прийняти спадщину у встановленому законом порядку. У зв`язку з цим, адвокат звернулась до суду інтересах ОСОБА_1 з зазначеним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у судове засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Ткаченко В.В., витребувано від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Агакішевої Т.А., належним чином засвідчену копію спадкової справи (а.с.33).

В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 та його адвокат Ткаченко Вікторія Валентинівна не з`явились, однак через канцелярію суду адвокат позивача надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, що викладені в позові, розгляд справи провести за її відсутності.

Представник відповідача Одеської міської ради, у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не надав відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву адвоката, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі Договору міни від 29 вересня 1999 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею: 34, 7 кв.м. (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № НОМЕР_1 (свідоцтво про смерть видане 05.11.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області) (а.с.10).

Відповідно до довідки № 236 від 05.11.2019 року ОСОБА_3 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім`ї та прописку № 235, від 05.11.2019 року, ОСОБА_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 15.10.1999 року (а.с.12).

Також, судом досліджено спадкову справу № 03/2019 відкриту щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.40-70).

Згідно матеріалів спадкової справи, спадкову справу заведено на підставі заяви сина померлого - ОСОБА_1 (а.с.41).

Так, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія номер: НОМЕР_2 , видане 15.04.1968 року (а.с.51).

Також, судом досліджено лист Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Агакішевої Т.А., з якого вбачається, що 07.11.2019 року за заявою сина померлого ОСОБА_1 зведено спадкову справу № 03/2019, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за № 65020670. Відповідно до даного листа, заявнику роз`яснено щодо необхідності оформлення часток у спадковому майні, що зокрема, передбачено ст. 1226 ЦК України та відповідно до якої встановлені вимоги щодо спадкування частки у праві спільної сумісної власності.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири АДРЕСА_1 , є неможливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, один із співвласників ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.11.2019 року.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Позивач посилається на ту обставину, що через не визначеність розміру частки померлого у спірній квартирі, він не може належним чином оформити свої права на спадщину, яка відкрилася після смерті його батька - ОСОБА_3 .

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки.

Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII"Про приватизацію державного житлового фонду").

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник квартири ОСОБА_3 помер, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на квартиру є рівною і становить відповідно по Ѕ частці. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників квартири.

Як вбачається з листа Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Агакішевої Т.А. у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачу відмовлено оскільки квартира перебуває у сумісній власності і тому нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка квартири належала спадкодавцю.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач має право, як спадкоємець першої черги, на спадкування майна померлого батька саме у розмірі Ѕ частки квартири, оскільки саме у такому розмірі часток за життя йому належала квартира АДРЕСА_1 . Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та покладає на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 368, 370, 372, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 34,7 кв.м, житловою площею: 17,5 кв.м., яка складається з: коридору 3,5 кв.м; ванної -2,6 кв.м; туалету -1 кв.м; кухні -8,5 кв.м; вбудованої шафи 0,6 кв.м; балкону -1 кв.м; - становила - Ѕ.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 34,7 кв.м, житловою площею: 17,5 кв.м., яка складається з: коридору 3,5 кв.м; ванної -2,6 кв.м; туалету -1 кв.м; кухні -8,5 кв.м; вбудованої шафи 0,6 кв.м; балкону -1 кв.м; становить - Ѕ.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: