Справа № 663/3804/19
Провадження № 2/663/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

представника позивача адвоката Камчатного А. В.,

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що 12 липня 2019 року він надав відповідачці в борг 4000 доларів США, які остання зобов`язалась йому повернути осінню, після продажу врожаю огірків, проте свої зобов`язання не виконала і кошти не повернула. З наведених підстав, посилаючись на положення статей 525, 526, 530, 599 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в сумі 96000 грн. та судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 08-09).

27 грудня 2019 року до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_2 вимог. В обґрунтування такої позиції зокрема зазначила, що 08 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька, ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . За час перебування у шлюбі вони проживали в належній їй квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спільне життя з ОСОБА_5 не склалося, шлюбні стосунки припинились на початку лютого 2019 року і 19 липня 2019 року за рішенням Скадовського районного суду Херсонської області шлюб між ними було розірвано. Ініціатором розірвання шлюбу був ОСОБА_5 .

Відповідачка зазначає, що 12 липня 2019 року, тобто за 7 днів до ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу, між нею та позивачем відбулася розмова, під час якої вона намагалася схилити ОСОБА_5 до того, щоб вони продовжили спільне подружнє життя. У зв`язку з цим вона пообіцяла йому, що осінню, після продажу врожаю огірків, які вона та її батьки вирощують в своїй теплиці, дасть йому 4000 доларів США. На вимогу ОСОБА_5 вона власноручно написала і передала йому розписку, в якій вказала, що вона повинна віддати йому 4000 доларів осінню з врожаю огірка, або хоча б частину цих грошей за бажанням ОСОБА_6 , тому що вона його дуже сильно любить і він в свій час вклав в неї дуже багато коштів, а вона їх не оцінила.

Стверджує, що грошей їй ОСОБА_5 в сумі 4000 доларів 12 липня 2019 року не передавав і вона їх не отримувала, а розписку такого змісту написала, щоб зберегти сім`ю.

За таких обставин ОСОБА_3 вважала, що позивачем ОСОБА_5 не доведено, що між ними існують боргові зобов`язання, та наявність у нього права на стягнення з неї боргу за договором позики в сумі 96000 грн. і судових витрат у справі (а.с. 14-17).

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 32-33).

Представник позивача адвокат Камчатний А. В. в судовому засіданні підтримав позов з підстав у ньому викладених.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 08.10.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19.07.2019 (а.с. 19, 21).

Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 20).

За змістом розписки від 12.07.2019 ОСОБА_3 повинна віддати ОСОБА_5 4000 доларів США осінню з урожаю огірків або хоча б частину цих коштів по бажанню ОСОБА_6 , тому що вона його дуже сильно любить і він в свій час вклав в неї дуже багато коштів, а вона їх не оцінила (а.с. 4).

Відповідно до частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14).

Як вже зазначалось вище відповідно до розписки від 12 липня 2019 року ОСОБА_3 засвідчила, що повинна віддати ОСОБА_5 4000 доларів США осінню з урожаю огірків або хоча б частину цих коштів по бажанню ОСОБА_6 , тому що вона його дуже сильно любить і він в свій час вклав в неї дуже багато коштів, а вона їх не оцінила.

Представник відповідачки заперечувала факт позики коштів і мотивує складання цієї розписки наміром відповідачки зберегти сім`ю, оскільки вказана розписка написана напередодні ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу. Вказувала, що в розписці ОСОБА_3 зазначила про намір віддати ОСОБА_5 певну суму грошових коштів як можливу компенсацію за щось. Адже між ними існували шлюбно-сімейні стосунки і вони мають двох неповнолітніх дітей.

Такі доводи представника відповідачки підтверджуються змістом вказаної розписки, із якої не вбачається, що ОСОБА_3 є позичальником, який отримав 12 липня 2019 року або у інший день грошові кошти з умовою їх повернення у визначений строк.

З`ясовуючи юридичну природу вказаного документу, суд виходить з того, що із цієї розписки не вбачається як сам факт отримання відповідачкою в борг від позивача певної грошової суми, так і дати її отримання, отже, її зміст не спростовує твердження сторони відповідачки про те, що вона грошових коштів у позивача у борг не брала.

Вказана розписка не містить даних про отримання відповідачкою в борг від позивача грошових коштів, не містить даних про укладення та умови договору позики, отже, тому не є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

За таких обставин, на думку суду, зазначена розписка не є підтвердженням укладення між сторонами договору позики як реальної односторонньої оплатної угоди на зазначених позивачем умовах.

При цьому, стороною позивача не надано суду інших належних та допустимих доказів укладення між сторонами 12 липня 2019 договору позики, за умовами якого ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_5 борг (тобто з обов`язком повернути) в сумі 4000 доларів у певний строк. При цьому суд не вбачає, що надана позивачем розписка (а.с. 4) є доказом укладення між сторонами договору позики на певних умовах, оскільки не вбачається, що ОСОБА_3 є позичальником, який отримав 12 липня 2019 року або у інший день грошові кошти з умовою їх повернення у визначений строк.

Отже, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-82, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області Пухальський С. В.