Дата документу 06.05.2020 Справа № 554/1525/20
Провадження № 2/554/1068/2020
06 травня 2020 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі
головуючого - судді Гольник Л.В.,
за участю секретаря - Плаксюк І.Ю.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово - експлуатаційна дільниця №2» Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі 25.02.2020 року звернулись до Октябрського районного суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування даного позову зазначали, що позивачам на праві спільної приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно договору найму житлового приміщення №8 від 17.04.2012 року без оплати орендної плати на строк 5 років в даній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . З весни 2013 року відповідач у даній квартирі не проживає. Оскільки відповідач з реєстрації у даній квартирі не знявся та не проживає за даною адресою понад 1 рік, позивачі звернулись до суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням
Ухвалою від 02.03.2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши довіреність на представництво його інтересів в суді ОСОБА_1
Відповідач ОСОБА_3 , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Треті особи Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради та Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» клопотань та заяв суду не надавали.
Ураховуючи викладене та те, що позивачі не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку.
За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи та закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, серія та номер №16 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 50654902, дата реєстрації: 15.01.2020, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 успадкувала за ОСОБА_5 розою ОСОБА_6 (а.с.13).
17 квітня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 , зі згоди інших співвласників квартири: позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений договір №8 найму житлового приміщення - кімнати житловою площею 15,8 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , без оплати орендної плати, на строк 5 років, що був зареєстрований в КП «ЖЕО №2» ПМР, на підставі якого у квартирі позивачів було зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 як квартиранта, тобто наймача, що підтверджується довідкою №328 від 21.01.2020 року, виданою КП «ЖЕО №2» ПМР (а.с.16, 37).
Згідно умов договору житлового найму від 17.04.2012 року відповідач вселився до належної позивачам квартири на правах наймача частини житлового приміщення і проживав у ній з 17.04.2012 року до весни 2013 року, що підтверджено сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підписи яких засвідчено 24.01.2020 року начальником КП «ЖЕО №2» Ландарем О.М.(а.с.17).
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд враховує роз`яснення, викладені у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, за якими члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.
Також, відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач не проживає у спірній квартирі. З вище викладених правових норм вбачається, що для ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, має бути належним чином доведено факт непроживання особи у приміщенні без поважних причин понад один рік. В той же час, в даному випадку, такі обставини належним чином доведені.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд , -
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово - експлуатаційна дільниця №2» Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судових витрат.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 15.05.2020 року.

Суддя Л.В.Гольник