Справа № 683/2570/19
14 листопада 2019 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.
з участю секретаря Крупської В.В.
розглянувши в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/2570/19, 2/683/1389/2019 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У вересні 2019 року Кредитна спілка «СуперКредит» (далі КС «СуперКредит») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09 вересня 2014 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у сумі 3 000,00 грн. під 72% річних на строк до 09 вересня 2015 року. Відповідачем було порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 6 934,52 грн., з яких: 2 945,75 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 18.02.2015 року по 13.09.2019 року; 2 945,00 грн. - пеня за період з 18.02.2015 року по 15.03.2016 року; 399,35 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 16.04.2015 року по 31.07.2019 року; 103,76 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 16.04.2015 року по 13.09.2019 року; 540,66 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 10.09.2014 року по 13.09.2019 року.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 6 934,52 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Старокостянтинівської районного суду в Хмельницькій області від 02 жовтня 2019 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач ОСОБА_1 , до суду в порядку передбачено законом відзив на позов не подавала.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2019 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СК-5/0215/14/5/06.
Відповідно до п.3.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника.
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних (п. 3.2 Договору).
Згідно з п.3.7 договору у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п. 5.1 договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 договору.
Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту.
Згідно з пп.3 п.2.1. зазначеного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 % або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % від суми кредиту або іншого істотного порушення умов цього договору, у тому числі (але не виключно) використання кредиту не за цільовим призначенням, вказаним у п.1.2. цього договору; невиконання позичальником обов`язків, встановлених цим договором щодо забезпечення повернення кредиту, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності.
Відповідно до п.5.1 кредитного договору, договір набуває чинності з 09.09.2014 року і діє 12 місяці - до 09.09.2015 року.
Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 3 000,00 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 09.09.2014 року.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 13 вересня 2019 року утворилась заборгованість по відсотках за період з 18.02.2015 року по 13.09.2019 року в розмірі 2 945 грн. 75 коп.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Як вбачається із п.3.7 кредитного договору №СК-5/0215/14/5/06 від 09 вересня 2014 року сторони досягли домовленості, що у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п.5.1. договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 договору.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу пункту 3.7 кредитного договору ОСОБА_1 повинна виконати перед позивачем зобов`язання по сплаті відсотків в розмірі 2 945 грн. 75 коп. за період з 18.02.2015 року по 13.09.2019 року.
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За змістом приписів параграфа 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі.
Згідно п.3.4 договору кредиту у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту.
Оскільки розмір пені в сумі 2 975 грн. 00 коп. нараховано позивачем за період з 18.02.2015 року по 15.03. 2016 року, тобто в межах строку дії договору кредиту, тому ці вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.
Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року справа № 6-2129цс16.
Оскільки вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, ураховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, тому з нього на користь позивача слід стягнути також 399,35 грн. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 16.04.2015 року по 31.07.2019 року, 103,76 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 16.04.2015 року по 13.09.2019 року, 540,66 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 10.09.2014 року по 13.09.2019 року.
Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 1921 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 280-283 ЦПК України, суд
Позов Кредитної спілки «СуперКредит» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором №СК-5/0215/14/5/06 від 09 вересня 2014 року, яка утворилась станом на 13 вересня 2019 року в сумі 6 934 грн. 52 коп., з яких: 2 945 грн. 75 коп. - заборгованість по сплаті процентів за період з 18.02.2015 року по 13.09.2019 року; 2 945 грн. - пеня за період з 18.02.2015 року по 15.03.2016 року; 399 грн. 35 коп. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 16.04.2015 року по 31.07.2019 року; 103 грн. 76 коп. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 16.04.2015 року по 13.09.2019 року; 540 грн. 66 коп. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 10.09.2014 року по 13.09.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» 1921 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 14 листопада 2019 року.
Суддя