Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Надопта А.А., серетар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пийтерфолівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Пийтерфолівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача- ОСОБА_2 , про що 10.02.2005 року складено відповідний актовий запис №12 та видано свідоцтво про смерть.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється сином спадкодавця ОСОБА_2 .

Після смерті матері позивача, відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №500 від 27.08.2001 року.

Покійна ОСОБА_2 за життя заповідального розпорядження не залишила.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцем даного спадкового майна є позивач ОСОБА_1 , який спільно проживав із матір`ю на час її смерті, звернувся до нотаріуса, але отримав відмову, оскільки позивачем не представлено оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Листом № 39/01-16 від 20.02.2020 року державний нотаріус зазначив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом/за заповітом/ після померлої ОСОБА_2 , немає можливості, оскільки немає правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Нечаєв В.В., подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені ним позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Пийтерфолівської сільської ради, про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечують відносно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача- ОСОБА_2 , про що 10.02.2005 року складено відповідний актовий запис №12 та видано свідоцтво про смерть (а.с.8). Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється сином ОСОБА_2 , про що 07.09.1960 року складено відповідний актовий запис № 39 та видано свідоцтво про народження (а.с.6).

Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №500 від 27.08.2001 року.

Покійна ОСОБА_2 за життя не склала заповіт на користь свого сина-позивача ОСОБА_1 , а тому спадкування належного її майна здійснюється за законом.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцем даного спадкового майна є позивач ОСОБА_1 , який спільно проживав із матір`ю на час її смерті, звернувся до нотаріуса, але отримав відмову, оскільки позивачем не представлено оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Щодо інших можливих спадкоємців за законом, то слід зазначити, що чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер ще 23 років тому (а.с.9), а дочка (сестра позивача) - ОСОБА_5 , давно проживає і зареєстрована в селі Дівичне (Форголань).

Однак всі інші можливі спадкоємці ніколи не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а відповідно до довідок Пийтерфолвівської сільської ради від 10.02.2020 року за № 02-23/99 та за № 02-23/100 на час смерті ОСОБА_2 з нею проживали тільки сам позивач (син) ОСОБА_1 його дружина - ОСОБА_6 та їхні сини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.22-23).

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв одноосібно спадщину, оскільки спільно проживав з ОСОБА_2 на час її смерті.

Листом № 39/01-16 від 20.02.2020 року державний нотаріус зазначив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом/за заповітом/ після померлої ОСОБА_2 , немає можливості, оскільки немає правовстановлюючих документів на спадкове майно, поскільки оригінал свідоцтва втрачений за життя ОСОБА_2 .

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таке ж положення продубльовано у новому Законі України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19.

Позивач є спадкоємцем померлої, спадщину прийняв належним чином, оскільки проживав на день смерті матері за однією адресою, а після смерті матері - вступив у фактичне володіння та користування житловим будинком, але оформити спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу.

Відповідно до лист-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не вдається можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.25).

Відповідно до довідок Пийтерфолівської селищної ради, позивач проживав на день смерті спадкодавця в спірному будинку, а й отже спадщину прийняв.

Спадковий житловий будинок з моменту побудови і до цього часу знаходяться в населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом має законне право на визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 (код ІПН - НОМЕР_1 ), право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , (загальною площею 112,1 кв.м., житлова площа 64,0 кв.м.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта