Справа № 172/310/16-ц
Провадження № 2/172/69/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

05.04.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.05.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 19000,00 грн. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, пеню на умовах, передбачених договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70 складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі визначеній у договорі. Однак останній, на порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29.02.2016 року утворилася загальна заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у сумі 38035,85 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою суду від 30.08.2017 року (головуючий суддя Філіппов Є.Є.) за заявою відповідача провадження у справі зупинено до вирішення кримінального провадження за № 0000232 внесеного до ЄРДР від 05.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке знаходиться в провадженні СВ Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області.

У зв`язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_2 , в межах п`ятирічного терміну 25.07.2018 року, цивільна справа № 172/310/16-ц відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Битяку ОСОБА_3 Г., який своєю ухвалою від 06.08.2018 року прийняв справу до провадження.

Ухвалою суду від 29.04.2020 року провадження у справі поновлено та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки не зважаючи на тривалий час досудового розслідування кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Крім того, позивачем надано суду у якості доказів виписку по картковому рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, довідки про зміну умов кредитування, про видані картки клієнту.

Відповідачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки грошові кошти з картки були зняті невідомою особою.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

28 травня 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої вона виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», а також підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду».

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позову банк додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором станом на 29.02.2016 року становить 38035,85 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 16552,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 18333,69 грн., заборгованості за пенею 1100,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. (фіксована частина), 1799,33 грн. (процентна складова).

СВ Васильківського ВП здійснюється досудове розслідування за заявою ОСОБА_1 щодо факту заволодіння її грошовими коштами невідомою особою шахрайським шляхом. Дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 05.05.2015 року за

№ 0000232 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні кілька разів закривалось на підставі ст. 284 КПК України після чого процесуальним керівником постанова слідчого скасовувалась. На момент розгляду справи судом досудове розслідування не закінчене, будь якій особі про підозру не повідомлено.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У заяві позичальника від 28 травня 2008 року зазначена процентна ставка, яка в місяць становить 3 %.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 травня 2008 року, посилається на довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, видно, що процентна ставка в місяць становить 3 % та нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, тобто становить 36% на рік.

Однак, позивачем протягом строку дії договору нараховувалися проценти в розмірі від 36 до 42,00 % річних на суму заборгованості за кредитом. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позову Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо зміни процентної ставки за користування кредитними коштами.

Отже відсотки за користування кредитними коштами повинні нараховуватись на суму заборгованості за кредитом 16552,83 грн., починаючи з 07.01.2015 року (дати виникнення заборгованості за кредитом) до 29.02.2016 року - дати розрахунку заборгованості та звернення до суду. Таким чином, суд вважає доведеною заборгованість за відсотками у розмірі 6455,60 грн. (36 % річних відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»).

Зазначена позиція узгоджується з висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 342/180/17-ц від 03.07.2019 року, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Представником позивача надано в якості доказу виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 станом на 23.04.2020 року, де видно, що банк продовжує нарахування та списання відсотків та штрафів за прострочений кредит і залишок після операції по картці становить -926124,85 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Таким чином, звернувшись до суду 05 квітня 2016 року із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, банк скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язань боржником, а тому нарахування процентів та штрафних санкцій, які передбачені договором після дострокового стягнення боргу на вимогу кредитора є таким, що суперечить закону.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги про стягнення штрафів у сумі 2049,33 грн. задоволенню не підлягають.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України 11 жовтня 2017 року у висновках за результатами розгляду справи № 6-1374цс17.

Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 24108,43 грн.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. (судовий збір), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 549, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 28.05.2008 року в сумі 24108 (двадцять чотири тисячі сто вісім) гривень 43 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 16552,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 6455,60 грн., заборгованості за пенею 1100,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк