Провадження № 2/369/1546/20
23.04.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Одинцов О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
У листопаді 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу на їхню користь суму виплаченого страхового відшкодування в сумі 4932,91 грн. та понесені судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2019 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Кіа», д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 та був застрахований ТДВ «Еспрес Страхування» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 01.03.2019 р. (надалі - Договір страхування). Відповідно до умов Договору страхування позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування з урахуванням франшизи в сумі 4932,91 грн., яка була перерахована відповідно до заяви постраждалої особи.
15 серпня 2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в добровільному порядку, однак вказана вимога залишилась без виконання, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на врегулювання спору, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, крім того, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причину неявки суд не повідомив, письмових заяв та заперечень від відповідача не надійшло.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.06.2019 о 19 год. 10 хв. по вул. В.Васильківській в м. Києві, керуючи автомобілем «Opel» н.з. НОМЕР_5 , при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Kia» д.н.з НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.10.1, п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Зі змісту позову вбачається, що на момент вчинення ДТП цивільна правова відповідальність відповідача застрахована не була.
Як встановлено з матеріалів справи, власником пошкодженого автомобіля «Kia» д.н.з НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , відповідальність якої була застрахована за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 01.03.2019 року № 202.19.2449959 укладеним з ТДВ «Експрес Страхування».
26 червня 2019 року ОСОБА_3 подано до страховика повідомлення про настання події та заяву про виплату страхового відшкодування за договором від 01.03.2019 року № 202.19.2449959.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України Про страхування, за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
В силу вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) ( ч. 1 ст. 990 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Будь-яких заперечень зазначених обставин, а також доказів відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, суду надано не було.
Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів встановлено те, що ДТП, в якій пошкоджено автомобіль, належний ОСОБА_2 , сталася з вини відповідача ОСОБА_1 ; позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування за укладеним з ним договором страхування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика понесені ним витрати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди в межах суми виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1921,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979, 990, 993,1166,1187,1191 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,82,89,141,223, 258,259, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4932,91 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві грн. 91 коп.) та судовий збір в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2020 року.

Суддя Пінкевич Н.С.