У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

у с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, по справі № 2604/17007/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Подання обґрунтував тим, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 09.08.2019 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 891 163,75 грн. боргу та 1 502,50 грн. судового збору. Згідно інформації з реєстру речових прав за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Однак, рішенням суду від 04.08.2014 року за боржником визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Право власності в установленому законом порядку ОСОБА_2 не зареєстрував, у зв`язку з чим просив суд надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно - 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Окрім того, рішенням суду було встановлено, що боржнику на праві власності належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,216 га, яка розташована на території АДРЕСА_2 , яка була передана у власність боржнику на підставі рішення Данилівської сільської Ради народних депутатів від 28.02.2002 року, на яку також просив звернути стягнення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 04.08.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було розглянуто позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та постановлено рішення, яким стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 891 163,75 грн. грошової компенсації від суми, отриманої ОСОБА_2 від продажу спільної квартири АДРЕСА_3 , згідно договору купівлі-продажу, укладеного 27.06.2012 року.

Крім того, рішенням суду визнано право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

09.08.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (дублікат) на примусове виконання судового рішення в частині стягнення зі ОСОБА_2 грошової компенсації.

21.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № 60374115.

З наданих документів встановлено, що судове рішення не виконано.

Статтею 440 ЦПК України визначено, Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Вивчивши надані приватним виконавцем документи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що подання є передчасним, оскільки приватним виконавцем не у повному обсязі використано надані виконавцю права, та не проведено усіх виконавчих дій для виконання рішення суду. Крім того, у матеріалах подання наявне лише одне повідомлення боржника - отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Не надано доказів про направлення та отримання викликів боржника до виконавця.

З матеріалів справи убачається, що у березні 2020 року приватний виконавець звертався до суду з аналогічним поданням, у задоволенні якого було відмовлено з тих підстав, що подання є передчасним та виконавцем не проведено усі належних дій.

Встановлено, що 25.03.2020 року та 13.04.2020 року приватним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника - АДРЕСА_4 , втім двері до квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідів у квартирі мешкають батьки боржника, який у квартирі з`являється рідко.

Надані виконавцем документи свідчать про те, що ним не було враховано обставини викладені в ухвалі суду від 23.03.2020 року.

Оскільки, приватним виконавцем не здійснено усіх дій для повідомлення боржника, не вчинено всіх належних дій, суд вважає подання передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 440 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: