Справа № 185/6023/19
Провадження № 2/185/545/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2020 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу ЄУ № 185/6023/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: МТСБУ, про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: МТСБУ, про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, в якому просить стягнути з відповідача на його матеріальну шкоду у сумі 157500 грн. 59 коп., з яких 156 600 грн. 59 коп. матеріальна шкода , 1500 грн. витрати за проведення експертного дослідження, 70 000 грн. моральну шкода, та судові витрати у розмірі 2341 грн - витрати на судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 . 13 травня 2018 року о 16.35 год. на перехресті вул. Центральній та вул. Леніна в с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Probe» н/з НОМЕР_2 , на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу у русі водію ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «RENAULT» НОМЕР_1 , який наближався до вказаного нерегульованого перехрестя з права, внаслідок чого сталось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто його до відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Згідно висновку № 042-1/18 від 21.05.2018 ПП ОСОБА_3 спричинена позивачу матеріальна шкода становить 256600,59 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 459093,32 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова ОСОБА_2 не була застраховано, він керував автомобілем без прав, МТСБУ йому було виплачено 100 000 грн. відшкодування. Тому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 157500 грн. 59 коп., яку розраховує як (256600,59+1500)-100 000. Також зазначає, що позивач зазнав моральною шкоду у зв`язку з пошкодженням його майна, він переніс душевні страждання, стрес, дискомфорт в результаті неможливості користування майном протягом тривалого часу, були порушені його нормальні життєві зв`язки, яку оцінює в 70 000 грн.
Ухвалою від 27.08.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 27.11.2019 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, згоден на заочний розгляд справи.
Відповідач повідомлений належним чином в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Так судом встановлено, що 13 травня 2018 року о 16.35 год. на перехресті вул. Центральній та вул. Леніна в с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Ford Probe» н/з НОМЕР_2 , на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу у русі водію ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «RENAULT» НОМЕР_1 , який наближався до вказаного нерегульованого перехрестя з права, внаслідок чого сталось зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто його до відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Власником автомобіля марки «RENAULT» НОМЕР_1 є позивач відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 23.06.2016 .
В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача.
Згідно з висновком № 042-1/18 від 21.05.2018 ПП ОСОБА_3 матеріальна шкода спричинена пошкодженням автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 становить суму 256600,59 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 459093,32 грн. (а.с. 9-25)
Відповідно до звіту № 34/06/18 від 10.10.2018 СПД ОСОБА_4 матеріальна шкода спричинена пошкодженням автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 складає 245549,36 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 459093,32 грн.(а.с. 72-90)
Тобто зазначені висновок та звіт узгоджується в сумі вартості відновлювального ремонту автомобіля, та містять різні визначені фахівцями ринкові вартості автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 , та висновок ОСОБА_3 не містить даних щодо зносу, та вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, а звіт СПД ОСОБА_4 містить помилково розраховану вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу (арифметичні помилки) .
Із положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.
У системному зв`язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.
Відповідно до п.35.1 «Закону № 1961-IV», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Дані МТСБУ підтверджують обставину, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована, відомостей, що ОСОБА_2 , підпадає під норму п.31.1 ст.31 Закону №1961 також немає.
Відповідно до даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , автомобіль Рено н/з НОМЕР_1 , на момент ДТП була забезпечена страховим полісом, серії НОМЕР_4 , страховик ПАТ «УПСК».
Відповідно до ст.6,9,22-31,35,36,41 Закону № 1961-IV, на страховика (МТСБУ в даному випадку), як відповідальну особу за завдавання шкоди, покладено обов`язок здійснити відшкодування шкоди позивачу, у межах страхової суми (ліміту), не перевищуючий прямий збиток
31.07.2018 потерпіла особа - ОСОБА_1 звернувся з заявою на виплату.
Відповідно до п.40.3 ст.40, п.41.4 ст.41 Закону №1961-IV, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону; МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб,залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських втрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
МТСБУ було надано суду звіт № 34/06/18 від 10.10.2018 СПД ОСОБА_4 , відповідно до якого матеріальна шкода спричинена пошкодженням автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 складає 245549,36 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 459093,32 грн.(а.с. 72-90)
Згідно з висновком № 042-1/18 від 21.05.2018 ПП ОСОБА_3 , наданим позивачем, матеріальна шкода спричинена пошкодженням автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 становить суму 256600,59 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 459093,32 грн. (а.с. 9-25)
Зазначені висновок та звіт узгоджується в сумі вартості відновлювального ремонту автомобіля, та містять різні визначені фахівцями ринкові вартості автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 , та висновок ОСОБА_3 не містить даних щодо зносу, та вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, а звіт СПД ОСОБА_4 містить помилково розраховану вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу (арифметичні помилки) .
Оскільки за висновком № 042-1/18 від 21.05.2018 ПП ОСОБА_3 та за звітом № 34/06/18 від 10.10.2018 СПД ОСОБА_4 сума відновлювально-ремонтних робіт автомобіля позивача перевищує ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження, то відповідно до п. 7.17 Методики ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентується ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Зазначеною статтею передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за заподіяння шкоди.
Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників (п. 2.2).
Відповідно до п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.
Відповідно до п. 7.18 даної Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.
При цьому пунктом 7.19 цієї ж Методики передбачено, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачем належних та допустимих доказів вартості автомобіля «RENAULT» НОМЕР_1 після дтп не надано, висновок наданий позивачем № 042-1/18 від 21.05.2018 ПП ОСОБА_3 таких даних не містить, та експертом в супереч п. 7.17. Методики визначено ринкову вартість такого КТЗ, яка в даному випадку не розраховується, так як відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним, у цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ, яка експертом не визначена.
Відповідно до платіжного доручення № 936515 від 27.03.2019 МТСБУ виплатило позивачу відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 100 000 грн. (а.с.94,95)
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України,моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Враховуючи те, що вищевказаною ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, яких він зазнав в результаті пошкодження його майна. Позивач переніс нервовий стрес, переживання в результаті ДТП, щодо подальшої ситуації з відновленням автомобіля. Був порушений звичайний життєвий уклад позивача, в зв`язку з чим останній довгий час не міг користуватися автомобілем.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.
За таких умов суд дійшов висновку, що з вираховуванням вимог розумності та справедливості моральним стражданням позивача буде відповідати сума у розмірі 2000 грн., яка і підлягає стягненню на його користь із відповідача.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем заявлено про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 2341 грн. та витрат за послуги експерта в сумі 1500 грн., надано відповідні квитанції (а.с. 1,8) .
Тобто, стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (43%) в розмірі 1651,63 грн=(2341+1500)*43%
Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:МТСБУ, про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. С. Зінченко