Справа № 214/8443/19
2/214/1202/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 травня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкоємця, -
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але разом з позовом надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, як убачається з матеріалів справи, 24.05.2007 року ОСОБА_2 стала клієнтом позивача підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі Кредитний договір), згідно якого їй було надано кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а ОСОБА_2 зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки(а.с.12,13-46).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49).
Між тим, як убачається зі змісту позову, позивачем було встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є відповідач у справі, позаяк такий постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями їх паспортів, де адресами їх реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .
Таким чином, на думку позивача, спадкування відповідачем обов`язків ОСОБА_2 відбулось відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та постійно проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину після її смерті, до складу якої входять і кредитні зобов`язання ОСОБА_2 . При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а тому 04.08.2019 року на адресу відповідача було направлено лист-претензію, яким позивач пред`явив свої вимоги до відповідача, однак який останнім був залишений поза увагою (а.с.56-60).
Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статями 608, 1219 ЦК України передбачено, що у зв`язку зі смертю боржника припиняється лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися в наслідок його смерті.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, у зв`язку з чим керуючись положеннями статей 1281, 1282 ЦК України позивач і заявив вимоги до відповідача як спадкоємця ОСОБА_2 .
Так, відповідно до ст.ст. 1282, 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Між тим, згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, разом з тим, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Так, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.
Разом з тим, враховуючи вищевикладене, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення боргу кредитором спадкодавця, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Так, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також право на нього, не встановлено коло спадкоємців та не доведено, що відповідач є спадкоємцем та отримав у спадщину будь-яке майно спадкодавця, у зв`язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості. Посилання позивача на те, що відповідач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , позаяк постійно проживав з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями їх паспортів, де місцем їх реєстрації зазначена одна і та ж адреса, не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, реєстрація за однією адресою не підтверджує факту проживання відповідача разом із спадкодавцем, а по-друге, копії паспортів відповідача та боржника, додані позивачем до матеріалів справи, засвідчені підписами їх власників із зазначенням дати їх засвідчення датовані 26.05.2016 року та 08.12.2016 року, відповідно, не підтверджують навіть факту реєстрації їх за однією адресою на час відкриття спадщини, позаяк боржник померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а інформація щодо реєстрації відповідача та боржника за однією адресою була актуальною станом на 2016 рік, коли відповідні копії паспортів надавались до банку.
Отже, враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, позивач повинен був довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів не скористався, оскільки його представник у судові засідання не з`являвся, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 608, 1216, 1218, 1219, 1268, 1270, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд
Відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкоємця.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.