Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 326/1964/19 Головуючий у 1-й інстанції: Каряка Д.О.
Провадження № 22-ц/807/1427/20 Суддя-доповідач Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.

суддів: Кримської О.М.,

Маловічко С.В.

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої суми спадщини,

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приморського відділу обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та просила зобов`язати відповідача виплатити їй частину пенсії ОСОБА_2 , яка була ним не отримана за період з 01 лютого 2015 по 15 серпня 2016 внаслідок його смерті та не ввійшла до складу спадщини; зобов`язати відповідача виплатити їй 3 805,98 грн., які не були виплачені із загальної суми спадщини, вказаної в свідоцтві про право на спадщину за законом їй як спадкоємцю; відшкодувати судові витрати.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який з 01 лютого 2015 року і до своєї смерті не отримував призначену йому пенсію. 10.10.2019 Красногорівська державна нотаріальна контора видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію за період з 15 серпня 2016 року по 31 березня 2019 року у сумі 100 326, 15 грн., проте відповідач виплатив їй не всю пенсію, що була нарахована батькові, а тільки недоотримані ним кошти за період з 01 жовтня 2016 по 01 березня 2019 в сумі 96 520,17 грн.

Відмову у виплаті іншої частини недоотриманої спадкодавцем пенсії відповідач обґрунтовував тим, що за положенням ст.46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку із його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті . У разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення за виплатою вказаної суми протягом шести місяців, з дня відкриття спадщини суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Розмір недоотриманої пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням норм ст. 46 Закону, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії.

Посилаючись на те, що Приморський відділ обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області порушив її право як спадкоємця, просила про задоволення позову .

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Управління обслуговування громадян Приморський відділ обслуговування громадян на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), в порядку спадкування нараховану, але не виплачену пенсію її батька ОСОБА_2 , 1931 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була ним не отримана за період з 15.08.2016 по 31.03.2019 в сумі 3 805 (три тисячі вісімсот п`ять) грн. 98 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Управління обслуговування громадян Приморський відділ обслуговування громадян на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), частину пенсії її батька ОСОБА_2 , 1931 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була ним не отримана за період з 01.02.2015 по 15.08.2016, внаслідок його смерті та не ввійшла до складу спадщини, в сумі 42 716 (сорок дві тисячі сімсот шістнадцять) грн. 52 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Управління обслуговування громадян Приморський відділ обслуговування громадян на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн. 70 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке не було залучено до участі у розгляді справи,подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія останнього не була витребувана протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини членами його сім`ї та увійшла до складу спадщини. Із заявою про виплату пенсії позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України у жовтні 2019 року, а тому управління пенсійного фонду у відповідності до вимог ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обмежило суму виплати трьома роками, оскільки виплата пенсії ОСОБА_2 була призупинена не з вини відповідача, з 01 лютого 2015 року пенсія не отримувалася з вини пенсіонера. Судом при вирішенні спору неправильно застосовано положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що Приморський відділ обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області не є належним відповідачем у справі, оскільки не має статусу юридичної особи, так як з 22.07.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №628 у зв`язку з реорганізацією припинено діяльність останнього, відділ не є юридичною особою, а отже не може бути стороною у справі.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з`явилися, направили письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення скасуванню із закриттям провадження у справі з огляду на такі обставини.

За змістом ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно з частиною четвертою статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Проте, Приморський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до якого був заявлений позов ОСОБА_1 і за участі представника якого судом першої інстанції розглянуто справу, не є юридичною особою, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 у зв`язку із реорганізацією припинено діяльність Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України шляхом приєднання до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Таким чином, на час подання позовної заяви Приморське управління Пенсійного фонду вже було ліквідовано, не мало статусу юридичної особи, а тому позов не міг бути заявлений до нього, що виключало відкриття провадження у справі.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, не обговорив питання про залучення до участі у розгляді справи належного відповідача, хоча у відзиві на позовну заяву представник управління про це зазначав.

Ухвалюючи рішення, суд на власний розсуд змінив обраний позивачем спосіб захисту порушеного права і ухвалив про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, до якого позов не заявлявся і який до участі у розгляді справи у передбачений законом спосіб не залучався, конкретно визначених грошових коштів, хоча позивач просила суд зобов`язати орган пенсійного фонду здійснити виплати.

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Норми процесуального права не передбачають права заявляти позов до ліквідованої юридичної особи, а також повноважень суду для відкриття та розгляду справи за таким позовом, тому позивач не могла мати законних очікувань з приводу розгляду та вирішення справи за такої обставини.

За вказаних обставин відповідності до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на протиправність відкриття провадження у справі, встановлення у судовому порядку наявності підстав, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, перебуває за межами компетенції суду.

Враховуючи викладене, рішення Приморського районного суду Запорізької області підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

Вказана обставина не перешкоджає повторному зверненню позивача за захистом порушеного права із вимогами, заявленими до належного відповідача.

При подачі апеляційної скарги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області відстрочено сплату судового збору у розмірі 1 152, 60 грн. до закінчення апеляційного розгляду справи. Зважаючи на те, що апеляційна скарга управління задоволена, судове рішення скасовано, належна до сплати сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь держави.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2020 рокуу цій справі скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь держави (Отримувач коштів: УК у м.Запоріжжі/Вознесенівс./22030101, код за , банк одержувача коштів: Казначейство України (ЕАП), рахунок (ІВАN): UA0008007) 1 152, 60 грн. (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні 60 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2020 року.

Головуючий: І.В.Кочеткова

Судді:

С.В. Маловічко

О.М. Кримська

Дата документу 12.05.2020 Справа № 326/1964/19