Справа №409/1927/19
Пров.№2/409/121/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року смт Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань: А.М.Малик

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Білокуракине цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в :

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.01.2013 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії. Однак, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27.05.2019 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 388244,18 грн, яка складається з: 7500 грн - заборгованість за кредитом; 376496,13 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4248,05 грн - пеня та комісія. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки частину заборгованості за кредитним договором в розмірі 127686,26 грн, з яких: 7500 грн - заборгованість за кредитом; 120186,26 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 29.01.2013р. по 31.01.2018 р., а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1921 грн.

Відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що визнає позов частково в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6900 грн, що відповідає сумі встановленого ліміту на платіжну картку. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами є необґрунтованим, оскільки в анкеті-заяві позичальника не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вони на відповідача не розповсюджуються. У зв`язку з чим просила суд позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6900 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем було особисто підписано анкету-заяву від 29.01.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. В анкеті зазначено та особистим підписом відповідача засвідчено, що вона згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісії та штрафів тощо. Таким чином, відповідачка підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З наданої до суду виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а, отже, й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачував заборгованість за договором. Щодо нарахування штрафних санкцій, відповідачка не звертався до позивача щодо їх списання. Просив задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 року станом на 27.05.2019 складає у сумі 388244,18 грн, яка складається з: 7500 грн - заборгованість за кредитом; 376496,13 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4248,05 грн - пеня та комісія (а.с.5-7).

Позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідачки частину заборгованості за кредитним договором в розмірі 127686,26 грн, з яких: 7500 грн - заборгованість за кредитом; 120186,26 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 29.01.2013р. по 31.01.2018 р.

Пеню позивач стягнути не просить.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору 29 січня 2013 року з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29 січня 2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

У зв`язку з чим не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення нарахованих відсотків.

Щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд зауважує наступне.

В позовній заяві заборгованість за простроченим тілом кредиту зазначена позивачем в сумі 7500 грн. Кредитний ліміт відповідачці встановлений 6900 грн (а.с.53).

Як вбачається з виписки по рахунку за період з 24.02.2013 року по 31.08.2019 року (а.с.55-70), ОСОБА_1 зняла з карткового рахунку кошти на загальну суму 29911,54 грн, а в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплатила 26481,49 грн, тобто, заборгованість за тілом кредиту складає 3430,05 грн, а тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7500 грн є необґрунтованими.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3430,05 грн обґрунтовані.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 3430,05 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 51,60 грн - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 536, 599, 633, 634, 610-612, 1054 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 272-273, 354, 355, п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ "ПриватБанк" (р/р НОМЕР_2 МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 29.01.2013 року в сумі 3430,05 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51,60 грн, а всього 3481 (три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 65 коп..

В іншій частині заявлених вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суд через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", , місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1д м.Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 27.02.1999 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко