ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5556/20 Справа № 212/1008/20 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Приватне акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича відповідача Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент», на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я.. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 02 квітня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я в розмірі 70 845 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що, перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», правонаступником якого є Приватне Акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент» на посаді машиніста крану, 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилин, знаходячись у виробничому цеху відділення помелу цементу ПрАТ «КРЦ», під час виконання своїх трудових обов`язків, під час огляду складу на предмет залишку матеріалу, підсковзнулася на клінкері і впала. Внаслідок нещасного випадку отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого двухлодижечного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням відломків ».

На підприємстві відповідача було проведено розслідування з приводу нещасного випадку, що підтверджується актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок, на підприємстві, пов`язаний з виробництвом» та актом форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилини».

За висновком МСЕК 10ААА №007968 від 09 лютого 2011 року позивачу була первинно встановлена втрата професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва.

29 лютого 2012 року, позивач повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії: 10ААА №008375.

20 березня 2013 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: АБ №0005019 .

12 березня 2014 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: АБ №0005361 .

18 березня 2015 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №005229.

17 лютого 2016 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва з 01 березня 2016року - безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №013761.

Відповідно до п.2 акту Форми Н -5, комісією під час проведення спеціального розслідування було встановлено, що нещасний випадок який стався з ОСОБА_1 в 3 метрах від драбинного маршу підйому на площадку посадки у грейферний кран, на границі об`єднаного складу, по якій тягнеться борозна з клінкеру, на якій ОСОБА_1 підсковзнулася, від чого отримала вищезазначені травми. Відповідно до п.6 акту Форми Н-1: вид події - падіння потерпілого під час пересування (02.1).

Таким чином, нещасний випадок стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення на підтримання безпечних умов праці.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Барикадна 15-А, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, в розмірі 29 000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Барикадна 15-А, ) на користь держави - судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Гузєв І.Г. , не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 до заявлених у позові вимог.

Скаржник вважає, що стягнутий судом першої інстанції розмір грошових коштів є недостатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва в результаті, якого позивач безтроково втратила 15% професійної працездатності та йому була встановлена третя група інвалідності у віці 49 років.

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував, що у зв`язку з трудовим каліцтвом, отриманим позивачем під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, віна під час нещасного випадку відчувала сильні больові відчуття, змушена проходити лікувальні та відновлювальні процедури. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя.

В апеляційній скарзі, відповідач ПрАТ «Кривий Ріг Цемент», посилаючись на підстави встановлені у ч.1 ст.376 ЦПК України, ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового про відмову позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі та стягненні, понесених відповідачем судових витрат з державного бюджету.

При цьому, скаржник зазначає, що судом належним чином не були досліджені докази, а саме акт розслідування нещасного випадку форми Н-5, Інструкцію з охорони праці на підприємстві відповідача, протокол засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 26.03.2010 №4, журнал проведення інструктажів з охорони праці, акт про нещасний випадок форми Н-1, особисті пояснення позивача написані власноруч, які спростовують наявність вини підприємства в настанні з ОСОБА_1 нещасного випадку і вказують на вину самої ОСОБА_1 у нещасному випадку, оскільки остання виявила необережність, не дбала про особисту безпеку чим порушила п.1.10 Інструкції з охорони праці №1 «Загальних правил безпеки для робітників ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна».

Також, відповідач не погоджується із висновком суду про тривалий процес лікування позивача, оскільки позивачем не додано таких документів, які б підтверджували тривале її лікування у медичних закладах, проходження відновлювальних процедур, а посилання на неодноразові проходження МСЕК, не підтверджує тривале лікування позивача.

Скаржник вважає, що судом не надано оцінку доказам наявним в матеріалах справи та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, що свідчить про необґрунтованість судового рішення, що є підставою для його скасування.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Гузєва І.Г. підлягає частковому задоволенню, тоді, як апеляційна скарга відповідача не може бути задоволена, з наступних підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено і, що позивач ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», правонаступником якого є Приватне Акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент» на посаді машиніста крану, 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилин, знаходячись у виробничому цеху відділення помелу цементу ПрАТ «КРЦ», під час виконання своїх трудових обов`язків, під час огляду складу на предмет залишку матеріалу, підсковзнулася на клінкері і впала. Внаслідок нещасного випадку отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого двухлодижечного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням відломків ».

Матеріалами справи встановлено, що на підприємстві було проведено розслідування з приводу нещасного випадку, що підтверджено актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок, на підприємстві, пов`язаний з виробництвом» та актом форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилини».

За висновком МСЕК 10ААА №007968 від 09 лютого 2011 року позивачці була первинно встановлена втрата професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва.

29 лютого 2012 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії: 10ААА №008375.

20 березня 2013 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: АБ №0005019 .

12 березня 2014 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: АБ №0005361 .

18 березня 2015 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №005229.

17 лютого 2016 року, ОСОБА_1 повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва з 01 березня 2016року - безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №013761.

Відповідно до п.2 акту Форми Н -5, комісією під час проведення спеціального розслідування було встановлено, що нещасний випадок який стався з ОСОБА_1 в 3 метрах від драбинного маршу підйому на площадку посадки у грейферний кран, на границі об`єднаного складу, по якій тягнеться борозна з клінкеру, на якій ОСОБА_1 підсковзнулася, від чого отримала вищезазначені травми. Відповідно до п.6 акту Форми Н-1: вид події - падіння потерпілого під час пересування (02.1).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, керувався нормами статей 153, 237-1 КЗпП України, й виходив з того, що нещасний випадок стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення на підтримання безпечних умов праці та наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не може повністю погодитись із визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, і в цій частині, частково погоджується із доводами представника позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди та не погоджується із доводами відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008р. від 08.10.2008 встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

За приписами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 року визначено, що "громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди".

Відповідно до п.4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим нею на виробництві відповідача трудовим каліцтвом.

Доводи відповідача щодо вини самої позивачки у настанні нещасного випадку та отриманні трудового каліцтво, колегія суддів відхиляє, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, судовим переглядом встановлено, що перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», правонаступником якого є Приватне Акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент», внаслідок нещасного випадку, який стався 01 липня 2010 року, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого двухлодижечного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням відломків ».

Первинно за висновком МСЕК 10ААА №007968 від 09 лютого 2011 року позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва і в подальшому при чисельних переоглядах МСЕК, ступінь втрати професійної працездатності не змінювався та 01 березня 2016 року позивачу безстроково встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15%, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків трудового каліцтва на житті позивача.

Виходячи із обставин справи, колегія суддів приймає до уваги те, що позивачу, внаслідок трудового каліцтво первинно у лютому 2011 встановлено 15% втрати професійної працездатності та в подальшому його стан її здоров`я не поліпшився, оскільки при чисельних повторних переоглядах ступінь втрати професійної працездатності залишався тим же та з 01.03.2016 позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, і вказує на незворотність негативних наслідків трудового каліцтва на житті позивача, характер немайнових витрат вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її розмір з 29 000 грн. до 45 000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі положень ст.376 ЦПК України судове рішення необхідно змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 29 000 грн. до 45 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича,задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 рокув частині розміру моральної шкоди, змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент», на користь ОСОБА_1 з 29 000 (двадцяти дев`яти тисяч) грн. до 45 000 (сорока п`яти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: