печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Бусик О.Л.

за участю секретаря судових засідань: Диба І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» про визнання неправомірними та скасування постанови про арешт грошових коштів на рахунку боржника в рамках виконавчого провадження № 57596183, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_1 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з даною скаргою, у якій просив суд:

визнати неправомірною та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича скасувати постанову від 06.11.2018 про арешт майна боржника ОСОБА_2 , в частині накладення арешту на майно - грошові кошти, що розміщені на зарплатному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 в рамках виконавчого провадження № 57596183;

визнати неправомірною та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича скасувати постанову від 08.11.2018 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , в частині накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 в рамках виконавчого провадження № 57596183;

зобов`язати приватного виконавця скасувати арешт з коштів на рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, накладений на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 06.11.2018 про арешт майна боржника в частині арешту коштів боржника; постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 08.11.2018 про арешт коштів, в рамках виконавчого провадження № 57596183;

визнати неправомірною дію (розпорядження) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича оформлене платіжною вимогою № 57596183 від 28.02.2020р. в частині списання коштів в сумі 25 000,65 грн. із зарплатного рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 в рамках виконавчого провадження № 57596183.

Скаргу мотивовано тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. перебуває виконавче провадження № 57596183 з виконання виконавчого листа №2-172-1/10, виданого 09.02.2012р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором № від 05.03.2008р. з урахуванням заборгованості по відсоткам та пені у розмірі 897 689,03 грн.

Виконавцем в рамках виконавчого провадження № 57596183 було винесено: постанову від 06.11.2018 р. про арешт майна боржника; постанову від 08.11.2018 р. про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, зокрема арешт грошових коштів, що містяться на рахунках боржника в Акціонерному товаристві «ОТП БАНК», МФО 300528; постанову від 23.11.2018 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу.

Зокрема, змінений рахунок боржника № НОМЕР_1 згідно довідки АТ «ОТП БАНК» від 21.02.2020р. № 32-2-2/116 призначений виключно для отримання заробітної плати.

У зв`язку із зверненням стягнення на заробітну плату, сплатою боржником боргу, відпала потреба у арешті рахунку № НОМЕР_1 призначеного для нарахування заробітної плати.

27 лютого 2020 року на офіційну електронну адресу Виконавця було направлено повідомлення про скасування арешту із наданням сканокопії довідки банку про особливий режим рахунку, на кошти якого накладено арешт, а 02 березня 2020 року - відправлено Виконавцю реєстровим поштовим відправленням.

Водночас, заяву про скасування арешту задоволено виконавцем не було.

У поясненнях на скаргу від 29.04.2020 року представник стягувача-Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» зазначив, що на даний час рішення Печерського районного суду по справі № № 2-172-1/10 не виконано, заборгованість за кредитним договором № від 05.03.2008 року не погашена.

21.11.2018 року, в рамках виконавчого провадження ВП № 57596183, АТ «Райффайзен банк Аваль» направив приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Солонько Миколі Миколайовичу заяву про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.

23.11.2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості - 20 відсотків.

Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. провів всі, передбачені законодавством дії, на виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання сторони, які беруть участь у справі, не з`явились, повідомлялись вчасно та належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило.

Представник скаржника подав через канцелярію суду заяву, якою просив розглядати справи у його відсутність, а скаргу задовольнити в повному обсязі .

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення заінтересованої особи про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи відповідно до ст. 447 ЦПК України.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч. 1 до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що 05 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солоньком Миколою Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 57596183 для примусового виконання виконавчого листа № 2-172/10, виданого 09.02.2012 року Печерським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором «220330182 від 05.03.2008 року з урахуванням заборгованості по відсоткам та пені у розмірі 897 689 грн. 03 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М. М. від 23 листопада 2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах), в тому числі картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий АТ «ОТП БАНК», що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми заборгованості.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 9.1. Інструкції, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (в тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження.

ОСОБА_2 працює в Акціонерному товаристві «ОТП Банк» до теперішніього часу та заробітна плата перераховується в повному об`ємі на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкрити у АТ «ОТП Банк», що підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» № 32-2-2/116 від 21.02.2020 року.

Таким чином, АТ «ОТП Банк», на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М. М. від 23 листопада 2018 року, було зобов`язано накласти арешт на грошові кошти, що містяться на зарплатному рахунку ОСОБА_2 .

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За умовами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

27 лютого 2020 року на офіційну електронну адресу виконавця було направлено повідомлення про скасування арешту із додаванням копії довідки банку про особливий режим рахунку, на кошти якого накладено арешт, а 02 березня 2020 року - відправлено виконавцю реєстровим поштовим відправленням.

Водночас, виконавцем не було повідомлено про результат розгляду вказаної заяви.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстави для зняття арешту з майна (коштів), а саме підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналізуючи вимоги цієї норми закону, у взаємозв`язку із фактичними обставинами у цій справі, необхідно зазначити, що в даному випадку зняття арешту можливе лише за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949 р., ратифікована 23 червня 1992р. визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про арешт усіх коштів на банківських рахунках ОСОБА_2 , який використовується останнім для отримання заробітної плати. При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманою боржником заробітною платою, що суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у даному випадку, із заробітної плати боржника може бути утримано її частину у розмірі 20 відсотків.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, та з урахуванням того, що арешт було накладено на грошові кошти, що містяться на зарплатному рахунку ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, оскільки, встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази підтверджують протиправність постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М. М. від 23 листопада 2018 року про арешт коштів у виконавчому провадженні № 5759618 в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкрити у АТ «ОТП Банк».

Однак, вимога скаржника щодо визнання неправомірною дії приватного виконавця в чистині списання коштів в сумі 25 000, 65 грн. із зарплатного рахунку № НОМЕР_1 , задоволенню не підлягає, оскільки належного обґрунтування та доказів які б підтверджували неправомірність списання суду не надано, а тому порівняти чи вказана сума перебільшує допустимий законом відсоток для стягнення із заробітної плати не є можливим.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 47,49,50 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Солонько Микола Миколайович, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» про визнання неправомірними та скасування постанови про арешт грошових коштів на рахунку боржника в рамках виконавчого провадження № 57596183, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича щодо винесення постанови від 06.11.2018 про арешт майна боржника ОСОБА_2 , в частині накладення арешту на майно - грошові кошти, що розміщені на зарплатному рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 в рамках виконавчого провадження № 57596183.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича щодо винесення постанови від 08.11.2018 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , в частині накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528 в рамках виконавчого провадження № 57596183.

Зобов`язати приватного виконавця скасувати арешт з коштів на рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, накладений на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 06.11.2018 про арешт майна боржника в частині арешту коштів боржника та постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 08.11.2018 про арешт коштів, в рамках виконавчого провадження № 57596183.

В задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Л. Бусик