Справа № 361/2748/19
Провадження № 2/361/383/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В. при секретарі Мельниченко Я.І., з участю позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора ГТУЮ у Київській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1200га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер :01:008:0017, розташовану в АДРЕСА_1 , - з тих підстав, що дана земельна ділянка належала на праві власності її чоловікові ОСОБА_3 (успадкована ним від матері ОСОБА_4 ), і дану земельну ділянку вона успадкувала за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але у видачі свідоцтва про прав на спадщину їй нотаріусом було відмовлено.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що спірна земельна ділянка первісно належала на праві власності матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (свекрусі), яка за життя склала заповіт, яким все належне їй майно, в тому числі і вказану земельну ділянку, заповідала своєму сину ОСОБА_3 . Після смерті матері ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк склав нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після матері, але не подав її нотаріусу, оскільки вимушений був терміново виїхати в район проведення АТО, де знаходився з 30.01.2015р. по 10.05.2016р. 6.11.2017р. чоловік склав заповіт на ім.,я позивачки (дружини). Після смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) вона 29.01.2018 р . подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після чоловіка за заповітом, але нотаріусом їй було відмовлено з тих підстав, що спадкодавець ОСОБА_3 пропустив строк прийняття спадщини після його матері ОСОБА_4 . Позивачка вважає себе єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, своєчасно звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, вважає себе правонаступником чоловіка у правовідносинах, пов`язаних з правами на вказане майно- земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог і зокрема набуття права власності на земельну ділянку позивачка послалась на приписи ст.328 ЦК України, ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, а також посилається на ст.55, п.1ч.1ст.251 ЦПК України щодо правонаступництва у разі смерті фізичної особи у правовідносинах, які допускають правонаступництво, на ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо непорушності права власності і захисту такого права.

В судовому засіданні позивач позов підтримала і суду пояснила, зокрема, що свекруха ОСОБА_4 при житті мала у власності вказану земельну ділянку наряду з іншим нерухомим майном (будинком і іншою земельною ділянкою), при житті склала заповіт на сина ОСОБА_3 (чоловіка позивачки), і крім того при житті подарувала будинок іншому сину ОСОБА_5 (брату чоловіка позивачки). Після її смерті залишились дві земельні ділянки: ділянка, з приводу якої заявлено даний позов, і друга земельна ділянка, з приводу якої також нею заявлено позов з аналогічних підстав і за яким суд ухвалив рішення про відмову у позові, і дане рішення на даний час оскаржується в апеляційному порядку. У ОСОБА_4 було два спадкоємці першої черги - два сини: ОСОБА_3 (чоловік позивачки) і ОСОБА_5 . На день смерті інших осіб, які б були зареєстровані з ОСОБА_4 за одною адресою, не було, але останній час перед її смертю ОСОБА_4 проживала постійно з сином ОСОБА_5 . Чоловік позивачки ОСОБА_3 не був зареєстрований за одною адресою з його матір,ю і не проживав з нею постійно станом на день її смерті. ОСОБА_3 своєчасно (в шестимісячний строк після смерті матері) склав нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини, але нотаріусу її не подав і не відіслав поштою, після чого перебував у зоні АТО, повернувшись звідти не встиг завершити оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, в тому числі не звертався до нотаріуса з цього приводу, не оспорював дії нотаріуса , не звертався до суду за визначенням йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не вирішував дане питання у будь-який інший спосіб, але склав заповіт на неї. Другий спадкоємець після ОСОБА_4 - другий її син ОСОБА_5 своїх спадкових прав після смерті його матері так само не оформляв, в тому числі не успадкував вказану земельну ділянку і на неї не претендує, ще при житті матері свою частину спадщини отримав за договором дарування.

Позивачем позов пред`явлено до органу місцевого самоврядування за місцем розташування нерухомого майна - з приводу якого виник даний спір.

Відповідач Калитянська селищна рада Броварського району Київської області подав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності представника, ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора будь яких пояснень з приводу даного позову не подавала, направила до суду копію спадкової справи до майна померлого, своєї думки з приводу позову не висловила.

Вислухавши доводи позивача та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб 21.08.1987р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб. Позивачка на день смерті чоловіка перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі.

Згідно заповіту від 06.11.2017р. ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1 .

Заповіт на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 не змінений і не скасований.

Як видно зі спадкової справи 77/2018, наданої на запит суду за клопотанням позивача, позивачка 29.01.2018р. , тобто протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 , визначеного ст.1270 ЦК України, подала до Десятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_3

11.06.2018 р. ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 - на Ѕ частку квартири по АДРЕСА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі - є відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину від 11.06.2018р., спадкоємець ОСОБА_1 , спадкодавець ОСОБА_3 , майно: Ѕ частина квартири по АДРЕСА_2 .

Також 11.06.2018р. позивач ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 - на земельну ділянку к.н.:01:008:0017 і на земельну ділянку к.н.:01:008:0016.

Постановами від 19.06.2018р. Десята Київська державна нотаріальна контора відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку , площею 0,1442, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0016 та земельну ділянку площею 0,1200, яка розташова у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0017, після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який пропустив термін прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом ст. ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а при відсутності заповіту, або якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, або її не прийняв, або якщо він усунутий від спадщини, - то право на спадкування мають спадкоємці за законом.

Встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На підставі цієї заяви ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.06.2018р. на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Відомостей про інших спадкоємців за заповітом чи інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині за законом, не встановлено.

Таким чином, позивач довела, що є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який спадщину прийняв і має право на спадкування всього майна, яке належало спадкодавцю станом на день його смерті.

Разом з тим, щодо спадкування вказаної земельної ділянки, то суд виходить з наступного:

Саме позивач повинен довести суду належними доказами належність спадкодавцю на день смерті на праві власності того майна, на яке претендує в порядку спадкування.

У даному випадку встановлено:

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі рішення 23 сесії 4 скликання Семиполківської сільської ради від 18.05.2005р. №288 є власником земельної ділянки площею 0,1200га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер :01:008:0017.

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку підтверджується також довідкою Калитянської селищної ради від 15.05.2018р.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі рішення 23 сесії 4 скликання Семиполківської сільської ради від 18.05.2005р. №288 також є власником земельної ділянки площею 0,1442га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:008:0016.

Згідно відповідей нотаріусу з ДГК - відсутні відомості про право власності ОСОБА_3 відносно вказаної земельної ділянки.

Згідно довідки Виконкому Калитянської селищної ради - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , мала в АДРЕСА_1 у власності будинок і земельну ділянку 0,1200га для будівництва та обслуговування будинку.

Таким чином, титулованим власником вказаної земельної ділянки була ОСОБА_4 , і позивачу для цілей розгляду її позову слід довести, що її чоловік ОСОБА_3 успадкував вказану земельну ділянку після смерті його матері.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 є його матір?ю.

Згідно заповіту від 02.10.2012р. ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку та розташований на ній садовий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень позивача, ОСОБА_3 за життя не подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після ОСОБА_4 (титулованого власника спірної земельної ділянки) із заявою про прийняття спадщини.

Позивач надала суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 (копію) до нотаріальних органів за місцем вимоги про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , яка за життя залишила заповіт на його ім?я на майно, що складається з земельної ділянки та садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Заява датована 27.01.2016р, підписана ОСОБА_3 , приватним ноиаріусом засвідчена справжність підпису заявника. Заява посвідчена нотаріусом Літош В.П. в місті Києві.

Але дана заява не подана до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, тобто спадкоємець не виконав у належний і достатній спосіб встановлену статтею 1269 ЦКУ дію - подання заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Складена ним у нотаріуса заява (наведена вище) не замінює звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Тому для цілей розгляду даної справи суд виходить з того, що спадкоємець ОСОБА_3 вказану у статті - заяву не подав. Він пропустив строк подання такої заяви, визначений статтею 1270 ЦКУ. До суду з позовом про визначення додаткового строку подання такої заяви при житті не звертався. ОСОБА_3 не є спадкоємцем, який помер ще до збігу встановленого шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, ОСОБА_3 не прийняв спадщину згідно з приписами ч.3 ст.1268 ЦК.

Так, згідно довідки з місця проживання, ОСОБА_4 була зареєстрована на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_4 , з 1996р. і по день смерті.

ОСОБА_3 - згідно довідки з місця проживання - був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Разом з ним за цією адресою був зареєстрований також ОСОБА_6 , 1988р.н.

Як пояснила позивач, її чоловік ОСОБА_3 не був зареєстрований на постійне місце проживання зі своєю матір,ю ОСОБА_4 і станом на день її смерті з нею не проживав.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_3 не встиг оформити свої спадкові права відносно майна матері з поважних причин, оскільки частину часу перебував в зоні АТО.

Згідно відомостям з військового квитка ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 30.01.2015 по 10.05.2016р. Згідно довідки ВЧ А3085 - ОСОБА_3 брав участь в АТО з 18.04.2015р. по 7.05.2015р., з 30.11.2016р. по 31.01.2017р., з 11.04.2017р. по 16.08.2017р..

Разом з тим, дані обставини не встановлюють прийняття ОСОБА_3 спадщини після ОСОБА_4 і не доводять права власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, набутого в порядку спадкування. А відповідних позовних вимог, в межах яких дане питання могло б вирішуватись, позивачем не заявлено.

Враховуючи положення ст.ст.11,12,13,81 ЦПК України, обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається, а також межі розгляду справи, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і лише на підставі поданих доказів, суд не вбачає підстав в межах розгляду даної справи для висновку, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після його матері ОСОБА_4 і відповідно, що вказана позивачем земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_3 і належала ОСОБА_3 станом на день його смерті, і відповідно, що вказана земельна ділянка увійшла до спадщини, що відкрилась разом з його смертю.

Таким чином, позивач не довела права власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку і відповідно не довела наявності законних підстав для визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку саме з підстав її спадкування після чоловіка ОСОБА_3 .

Також суд враховує наступні обставини:

Як пояснила позивач, ОСОБА_4 ще при житті подарувала другому сину ОСОБА_5 належний їй будинок за адресою АДРЕСА_1 , тобто будинок, який знаходиться на спірній земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням для обслуговування даного будинку.

Дана обставина має суттєве значення для визначення правових підстав для успадкування майна, вказаного у заповіті (майна, яке спадкодавець після складення заповіту відчужив іншій особі, і враховуючи положення ст.377 та ст.1225 ЦК України та ст.120 ЗК України щодо переходу права власності на земельну ділянку або її частину у разі відчуження будинку, на ній розташованого. Спір з приводу права власності на земельну ділянку з призначенням для обслуговування будинку - у разі переходу права власності на будинок до іншої особи (у даному випадку ОСОБА_5 ), - в дійсності існує між позивачем і саме вказаною особою, а не органом місцевого самоврядування. Але позивач не пред`явила позовних вимог саме до вказаної особи, яка потенційно є особою, обсяг прав якої (як у сфері майнових правовідносин так і у сфері спадкових правовідносин) залежить від обсягу прав позивача за наслідками розгляду даного позову. При таких обставинах даний позов мав би бути пред`явлений саме до вказаної особи, і саме вказана особа є належним відповідачем за позовом з приводу права власності на вказану земельну ділянку.

Крім того, зі слів позивачки - ОСОБА_4 перед смертю і на день смерті постійно проживала з іншим її сином ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 мала двох спадкоємців першої черги - двох синів: ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , і відповідно даний спадковий спір існує між спадкоємцями першої черги, але до вказаної особи позову не пред`явлено.

Позивач вказує на постійне проживання спадкодавця ОСОБА_4 на день смерті з сином ОСОБА_5 , що не виключає ймовірність прийняття ним даної спадщини після матері, але дані питання мають вирішуватись у справі - у спорі між спадкоємцями першої черги, а такого позову до вказаної особи не заявлено.

Таким чином, розглядаючи дану справу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів та встановлених обставин, враховуючи недоведеність прийняття ОСОБА_3 спадщини після ОСОБА_4 у вигляді вказаної земельної ділянки, недоведеність набуття права власності на вказану земельну ділянку самим спадкодавцем ОСОБА_3 при житті і належності вказаної земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_3 станом на день його смерті, - відсутні законні підстави для визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування нею після смерті ОСОБА_3 . Інших позовних вимог не заявлено, а в межах заявлених вимог позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11,12,13, 81,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0017, площею 0,1200га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга ним буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення. Строки оскарження обраховуються з урахуванням приписів пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення виготовлено 21 травня 2020року.

Суддя Т.В. Селезньова