КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/6282/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/6132/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східно-Українська Енергетична Компанія», подану через представника Осоку Олександра Васильовича, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Підпалого В.В. за матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Східно-Українська Енергетична Компанія» (надалі ТОВ «СУЕК») про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

19.02.2019 ТОВ «СУЕК» звернулося до суду із заявою, у якій просило скасувати, встановлене ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2017 тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України посилаючись на зміну норм цивільного процесуального права та на те, що ОСОБА_1 не є керівником ТОВ «СУЕК» і був звільнений з посади директора 05.09.2016, тобто до винесення ухвали, якою встановлено обмеження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2019 заяву передано за підсудністю до Господарського суду Луганської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ТОВ «СУЕК» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що відповідно до положень Закону України «про виконавче провадження» та інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/3 питання встановлення чи не встановлення обмеження щодо фізичної особи у праві виїзду за кордон, мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства за місцем знаходження органу державної виконавчої служби. Такі ж положення містить і ст. 441 ЦПК України. Крім того, суд не звернув уваги на те, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.10.2019 їм відмовлено у відкритті провадження за заявою про скасування обмеження та вказано, що таке питання повинно розглядатися судом, який виніс ухвалу про таке обмеження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Передаючи справу на розгляд до іншого суду господарської юрисдикції суд першої інстанції виходив з того, що заявник подав заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу № 913/687/15 від 16.11.2016, виданого Господарським судом Луганської області на підставі рішення.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, яки його розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 4 - 6 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Згідно зі ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом до закриття провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що ЦПК України передбачено можливість вирішення питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, а ГПК України таких положень не містить.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.10.2019 ТОВ «СУЕК» відмовлено у відкриті провадження за заявою про скасування тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та роз`яснено його право на подачу такої заяви в порядку цивільного судочинства до суду, який встановив такі обмеження.

За вказаних обставин направлення матеріалів заяви ТОВ «СУЕК» до суду, який відмовив цьому заявнику у відкритті провадження через її не підступність судам господарської юрисдикції створює заявнику перешкоди у реалізації права на розгляд його заяви судом, яке передбачене як нормами чинного законодавства України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, передаючи справу на розгляд до суду господарської юрисдикції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд першої інстанції не врахував, що дана норма регулює питання передачі справ в межах однієї юрисдикції.

Передача справи до суду іншої юрисдикції передбачена лише у разі закриття провадження у справі (ст. 255, 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Ц України у разі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суддя відмовляє у відкритті провадження, а не направляє заяву до суду іншої юрисдикції.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Східно-Українська Енергетична Компанія» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає за виключенням підстав, викладених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 19.05.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик