Справа № 333/3843/19
Пр. № 2/333/219/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якої зазначено, що позивач з відповідачем, ОСОБА_3 вела сімейне життя без укладання шлюбу з 2006 року по вересень 2011 року. У вересні 2011 року вона повідомила відповідачу про свою вагітність, після чого останній змінив своє ставлення до неї та запропонував позбутися дитини, але коли вона категорично відмовилася, порвав з нею будь-які стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народився син - ОСОБА_4 . Оскільки у сторін по справі не був зареєстрований шлюб, відомості про батька в свідоцтві про народження дитини було зазначено за вказівкою позивачки у відповідності до ст. 135 СК України. Після народження сина відповідач визнавав себе батьком дитини, однак до відділу РАЦС заяву про визнання його батьком дитини не надав, відмовляється від його утримання, хоча інколи цікавиться його життям, називає сином. Позивач зазначає, що син має зовнішню схожість з матір`ю і відповідачем. Впевненість у тому, що відповідач є батьком дитини та скрутне матеріальне становище, змушує позивачку звернутися до суду із позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів. Вказує, що на даний час вона проживає у своїх батьків, працює, її дохід складає приблизно 3500,0 грн. на місяць. Отримуючи мінімальний дохід, позивачка випробовує матеріальні труднощі так як самотужки утримує спільну з відповідачем дитину. Інших джерел доходів вона не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідач має всі умови по наданню їй матеріальної допомоги, але ухиляється від повноцінного утримання і забезпечення дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачці відомо, що відповідач працює музикантом, здійснює гастролі за кордон та отримує стабільний дохід. Інших дітей відповідач не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, вважає, що у нього є всі можливості повноцінно надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Позивач, з урахуванням клопотань про відшкодування судових витрат просить суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису « 247 від 29.05.2012 року про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Енергодар Запорізької області. Змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Прізвище, ім`я дитини , дату народження та відомості про матір-залишити без змін. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до його повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 16 324,30 грн., що включає судовий збір -768,40 грн., витрати на проведення судової генетичної експертизи у розмірі 9555,90 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м Запоріжжя від 17 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідачем, у встановлений судом строк, наданий відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що з 2006 р. по 2008 р. він проживав разом з батьками та молодшим братом у м. Енергодар і в цей період часу, він навчався в загальноосвітній школі. Позивач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно, станом на 2006 р. їй виповнилось повних 15 років. Отже, на той час, позивач ОСОБА_2 також мала юридичний статус дитини, неповнолітньої особи, мала неповну цивільну дієздатність, проживала в своїй сім`ї, знаходилась на батьківському утриманні, навчалась у школі, не досягла шлюбного віку і не мала на шлюб. У 2006-2012 роках позивач ОСОБА_2 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, до досягнення повноліття, створення ним та позивачкою власної сім`ї не відповідало би вимогам законодавства і суперечило б моральним засадам суспільства. 24.06.2008 р. він отримав Атестат про повну загальну середню освіту. В цьому ж році, він поступив на навчання до вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» і переїхав до м. Запоріжжя, де проживав у гуртожитку. за адресою: АДРЕСА_2 . В 2009 р. він зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою гуртожитку. Після закінчення школи, позивач ОСОБА_2 до вищого навчального закладу не поступила, залишилась проживати в м. Енергодар. З позивачкою ОСОБА_2 їх певний час пов`язували певні романтичні відносини, як це прийнято у сучасної молоді, «зустрічались». Стосунки мали початок (приблизно 2006 р.), розвиток (останні і роки), згасання (період його переїзду до м. Запоріжжя на навчання) та остаточний кінець 2011 рік. Йому достовірно відомо, що з часу його переїзду до м. Запоріжжя позивач ОСОБА_2 мала близькі стосунки з іншими чоловіками. Зазначає, що перелічені факти та обставини у сукупності виключають його батьківство відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що дійсними мотивами звернення позивача ОСОБА_2 до суду із даним позовом є її чисельні невдачі у сімейному житті, кар`єрі, фінансові труднощі та бажання штучно перекласти обов`язки по утриманню її дитини на сторонню особу (тобто на нього). У 2011 р., його родина (батько, мати та молодший брат) переїхали до м. Запоріжжя. 15.06.2019 р. було зареєстровано його шлюб із ОСОБА_7 , він має повноцінну родину, з 2008 р. він постійно проживає в м. Запоріжжя. Свого батьківства щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 не визнає. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.41-46).

За клопотанням позивача та її представника ОСОБА_1 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року по даній цивільній справі призначено судову-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання - чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ? (а.с.66).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На підставах, викладених в позові, просила їх задовольнити з урахуванням клопотання про відшкодування судових витрат від 13.05.2020 року.

Відповідач та представник відповідача, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника на підставі наявних матеріалів справи (а.с.145).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просить прийняти рішення по справі на розсуд суду (а.с. 148).

Керуючись ч.1 ст.223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області 29.05.2012 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком є ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_2 (а.с.6), яка є позивачем по справі. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті135 Сімейного кодексу України, вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в актовий запис про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.36).

За довідками сектору реєстрації № 6757/04.07.19 р. та № 6756/04.07.19 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за однією за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.7, зв.).

Позивач працює у ФОП ОСОБА_9 перукарем та за період з 01.02.2019 року по 30.06.2019 року їй нараховано заробітку плату у розмірі 20930,00 гривень, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 , довідкою про нараховану заробітну плату від 03.07.2019 року та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 (а.с.8-10).

Відповідач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Енергодар, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 (а.с.50).

ОСОБА_3 у 2008 році закінчив Енергодарську загальноосвітню школу №2, що підтверджується копією атестату про повну загальну освіту Серії НОМЕР_4 (а.с.51), у 202 році закінчив Запорізький національний університет та отримав диплом бакалавра, що підтверджується копією диплома Серії НОМЕР_5 (а.с.52).

Згідно копії паспорта на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній з 06.01.2009 року по 15.11.2011 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 05.05.2012 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.47-48).

Батько відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 26.03.2018 року знятий з реєстрації місця проживання м. Енергодар Запорізької області з ІНФОРМАЦІЯ_8 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мати відповідача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 29.10.2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями паспортів та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.54-58).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 червня 2019 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_6 (а.с.53).

Під час розгляду справи, враховуючи відзив на позовну заяву, встановлено, що сторони у справі визнали, що між ними з 2006 року були близькі стосунки до 2011 року, тому вказані обставини відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягали.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).

За висновком комплексної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 2298(ім)/954 (мг) від 27.11.2019 року, вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами молекулярно-генетичної експертизи складає не менше 99,99999% (а.с.74-83).

Відповідно до частини другої статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

За матеріалами справи, представник відповідача адвокат Юрасов А.В. ознайомився з матеріалами справи 17.02.2020 року, де вже містився висновок зазначеної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 2298(ім)/954 (мг) від 27.11.2019 року, (а.с.105), заяв, клопотань від відповідача щодо сумнівів даної експертизи та призначення повторної експертизи до суду не надходило.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №591/6441/14-ц.

Посилання відповідача щодо певного періоду часу його навчання та проживання в м. Запоріжжя та неможливість бути біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 є неспроможними.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати 1/4 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.07.2019 року.

Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які б дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на спростування доказів позивача щодо підтвердження факту його батьківства відносно ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відсутні.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. за пред`явлення позовних вимог щодо визнання батьківства. З урахуванням задоволення позовних вимог про визнання батьківства, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату позивачем судового збору (а.с.1).

Оскільки відповідач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн..

Відповідно до ст.139 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані із проведенням комплексної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 2298(ім)/954 (мг) від 27.11.2019 року у розмірі 9555,90 грн., які підтверджуються квитанціями (а.с.92-94) та актами виконаних робіт (а.с.81-83).

При вирішенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо),а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акти приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій позасудовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі,зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій,переклад документів, копіювання документів. тощо).Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копію договору на надання правової допомоги від 02.07.2019 року, копію свідоцтва адвоката Силкіної Н.І. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги серії ЗП № 043220 та витяг з реєстру національної асоціації адвокатів України (а.с.11-14), акт виконаних робіт адвоката від 09.01.2020 року (а.с.90), копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 09.01.2020 року, 12.03.2020 року, 24.04.2020 року, всього на суму 6000,00 грн. (а.с.91, 152 зв)

Згідно п.4.2. зазначеного договору на надання правової допомоги від 02.07.2019 року, гонорар адвоката складатиме в розмірі згідно акту виконаних робіт.

Згідно наданого акту виконаних робіт від 09.01.2020 року, надано розрахунок витрат на правничу допомогу, відповідно до якого замовнику ОСОБА_2 надано консультації (1 год) = 400,00 грн., підготовка адвокатом позовної заяви та відповідних клопотань (про судову експертизу та виклик свідків) (5 год) =1600,00 грн.; судове представництво в судовому засіданні, виходячи з розрахунку 1 судове засідання = 1000,00 грн. (2 судових засідання: 25.09.2019 та -----). Разом сума за надані юридичні послуги становить 400,00 грн. + 1600,00 грн. +(1000,00 грн. х 2 суд.засідання) = 4000,00 грн. (а.с.90). До даного акту долученого квитанцію б/н від 09.01.2020 року на суму 4000, 00 грн (а.с. 91).

Проте, суд, враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг, зазначення в акті передачі-приймання послуг адвоката про складання позовної заяви від 05.07.2019 року, клопотань про призначення експертизи та виклику свідків від 25.09.2019 року, надання позивачу юридичної консультації, а також участь даного адвоката в судовому засіданні 25.09.2019 року, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен складати 3000, 00 грн., які підтвердженні актом виконаних робіт від 09.01.2020 року та участю адвоката в судовому засіданні 25.09.2019 року. Сума коштів у розмірі 1000,00 грн. за актом виконаних робіт від 09.01.2020 року не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів щодо участі в судовому засіданні адвоката за даним актом, ніж його участь 25.09.2019 року.

Клопотання представника позивача адвоката Силкіної Н.І. від 13.05.2020 року щодо включення до судових витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. з дорученням квитанцій б/н до прибуткового ордеру від 12.03.2020 року та від 21.04.2020 року (а.с.152 + зворот) не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано, відповідно до п.4.2 договору на надання правової допомоги від 02.07.2019 року, акту виконаних робіт адвоката на дану суму, у зв`язку з чим дані витрати на правову допомогу є не обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 103, 133,137,139, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису №247 від 29.05.2012 року, про народження ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Енергодар Запорізької області.

Змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Прізвище, ім`я дитини, дату народження та відомості про матір - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ІНН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_7 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме, з 05.07.2019 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ІНН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_7 , судові витрати у загальному розмірі 13324,30 грн. (тринадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 30 копійок), до якого входять витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.; витрати на проведення судової генетичної експертизи у розмірі - 9555,90 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ІНН НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

В іншій частині вимог про стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 18.05.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова