Справа № 274/5950/19 Провадження № 2/0274/570/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.20 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Гуменюк О.В.

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 ,
провизнання права проживання та користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право на проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ).

Позов обґрунтований тим, що він проживає у зазначеній квартирі, яка належить його синові - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній не заперечує проти його проживання у ній. Разом з тим, ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружино та матір`ю ОСОБА_3 , погрожує йому виселенням з цієї квартири, проте інше житло в нього відсутнє.

ОСОБА_2 позов визнала, про що подала заяву від 17.03.2020 р. (а. с. 37).

Ухвалою від 31.03.2020 р. відмовлено у прийнятті визнання ОСОБА_2 позову та постановлено продовжити судовий розгляд.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується договором від 12.09.2012 р. дарування квартири та інформаційною довідкою від 14.07.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 11, 12).

У якості підстав позову ОСОБА_1 посилається на те, що він проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ).

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 не подав.

Так, додані ОСОБА_1 до позовної заяви лист від 27.08.2019 р. Бердичівського РЕМ Акціонерного товариства "Житомироблнерго" та лист від 29.08.2019 р. Бердичівського відділення Акціонерного товариства "Житомиргаз" такими доказами не є, оскільки вони лише підтверджують ті обставини, що за адресою: АДРЕСА_1 ), з ним укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії та на його ім`я зареєстровано особовий рахунок (а. с. 15, 16).

Посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на те, що його проживання у квартирі, яка стосується предмету спору, підтверджується тим, що він сплачує рахунки за газ та електричну енергію та газ, також не приймається Судом як підтвердження обставини його проживання у квартирі, оскільки, по-перше, сплата рахунків не підтверджує обставину проживання, а по-друге, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували сплату ним цим рахунків.

Також як на підстави позову ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 не заперечує проти його проживання у ній, ОСОБА_2 , погрожує йому виселенням з цієї квартири, проте інше житло в нього відсутнє.

Однак, на підтвердження цих обставин ОСОБА_1 будь-яких доказів не подав.

Відповідно ж до змісту частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно зі статтею 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Тобто позов про визнання права на проживання та користування квартирою має пред`являтися до власника квартири.

В порушення наведеного, ОСОБА_1 позову до власника спірної квартири, яким є ОСОБА_3 , не пред`явив.

Суд звертає увагу і на те, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за ним права на проживання та користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ), не ґрунтується на вимогах законодавства України, оскільки ухвалення рішення про її задоволення призведе до порушення прав інших осіб, які можуть набути право власності на цю квартиру після ухвалення такого рішення, а саме - призведе до обмеження їхнього права власності на неї, оскільки у такому разі рішенням суду буде безстроково та безумно визнано за ОСОБА_1 право проживати та користуватись квартирою.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 206, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )) до ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права проживання та користування квартирою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут