ПОСТАНОВА

іменем України

13 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/3506/14-ц

провадження № 22-ц/4809/330/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Любов Петрівна,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 грудня 2019 рокуу складі головуючого судді Панфілової А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області (далі по тексту - УДВС ГТУЮ) Борисенко Любов Петрівни щодо невиконання його вимог про закінчення дій по зведеному виконавчому провадженню №43780039 за виконавчими листами, виданими 19 червня 2014 року та 22 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 суми авансу у розмірі 22 000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04 червня 2014 еквівалентно 261140 грн та 2344,19 грн судового збору; 55218,02 грн неустойки за попереднім договором з передачею авансових платежів від 23 грудня 2013 та 552,18 грн судового збору, а також 5107,02 грн в рахунок відшкодування 3% річних та 121,80 грн судового збору, та зняття всіх накладених арештів на його майно в межах виконавчого провадження №43780039, та просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській Борисенко Л.П. щодо закінчення виконавчого провадження та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Кіровоградській закінчити дії по зведеному виконавчому провадженню №43780039 за зазначеними виконавчими листами, у зв`язку з його повним фактичним виконанням та зняти всі арешти накладені на майно в межах виконавчого провадження №43780039.

В обґрунтування скарги зазначав, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2014 року та виданого на його виконання виконавчого листа №404/3506/14-ц Кіровським відділом ДВС Кіровоградського МУЮ було відкрито виконавче провадження. Зобов`язано ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 22 000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 04 червня 2014 року еквівалентно 261140 грн та 2344 грн 19 коп судового збору.

Вважає, що як боржник він у повній мірі виконав вимоги даного виконавчого провадження, оскільки 01 вересня 2015 року на розрахунковий рахунок Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, вказаний державним виконавцем, № 3955 та № 0002 ним було перераховано кошти у розмірі 200,00 грн, 70,26 грн, 26,73 грн, 26348 грн та 263484,19 грн.

04 вересня 2015 року провадження по справі було зупинено та направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда заву про роз`яснення рішення суду від 04 червня 2014 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року було визначено, що за вказаним рішенням стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає грошова сума у розмірі 22000 дол. США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становила 261140 грн.

Зазначав, що 22 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчі листи про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 55218,02 грн неустойки за попереднім договором з передачею авансових платежів від 23 грудня 2013 року та 552,18 грн судового збору, а також 5107,02 грн в рахунок відшкодування 3% річних та 121,80 грн судового збору.

Вказав, що у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебувають два виконавчі провадження з примусового виконання: виконавчого листа №404/10507/14-ц, 2/404/851/15 від 25 листопада 2015 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 5228,82 грн; виконавчого листа №404/10507/14-ц, 2/404/851/15 від 25 листопада 2015 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 55770,20 грн. Всі зазначені вище виконавчі провадження 10 лютого 2016 року були об`єднані в одне зведене виконавче провадження в порядку ст.33 Закону України «Про виконавче провадження».

11 лютого 2016 провадження по справі відновлене старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П.

13 квітня 2016 ним, ОСОБА_1 , на розрахунковий рахунок ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, вказаний державним виконавцем, №4490 в Державначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, ЄДРОУ 34894735 було перераховано кошти у розмірі 5228,82 грн

21 жовтня 2016 року згідно з копією Акту про проведення електронних торгів ОСОБА_1 стало відомо, що ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області в рахунок погашення заборгованості по вищевказаному виконавчому провадженню, реалізовано належний йому транспортний засіб ИЖ 2715, 2011 року, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на суму 11970 грн.

17 липня 2017 року ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, вказаний державним виконавцем, №4490 в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, ЄДРОУ 34894735 було перераховано кошти у розмірі 43800 грн

Крім того, 17 липня 2017 року ОСОБА_1 було здійснено оплату витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 686,65 грн, який зазначений був головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровській області Борисенко Л.П. у постанові про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 22 квітня 2016 року.

12 червня 2019 року здійснено оплату витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50,26; 506,30; 315,70 та 653,80 грн, які були зазначені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровській області Борисенко Л.П. у постановах про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Тим самим, вважає, що в повній мірі виконав вимоги зведеного виконавчого провадження.

14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ Кіровоградській області із заявою про завершення зведеного виконавчого провадження та зняття арешту з майна.

Проте, у своєму листі від 27 червня 2019 року №7266/02.1-27 виконавча служба повідомила про те, що заборгованість за виконавчим провадженням не погашена у повному обсязі, тому у державного виконавця відсутні законні підстави для завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна та вказали на можливість оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця у судовому порядку

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року у цивільній справі № 404/10507/14-ц, 6/404/178/16 було задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого перебуває у власності боржника.

Вважає бездіяльність державного виконавця щодо відмови у закінченні виконавчого провадження незаконною, а посилання на те, що він не у повному обсязі сплатив кошти на виконання рішень суду є безпідставними та такими, що спростовуються наданими скаржником доказами.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 грудня 2019 рокуу задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 грудня 2019 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Борисенко Л.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Стягувач у судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,направила клопотання про розгляд справи без участі стягувача та її представника (а.с.217).

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності стягувача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2014 року та виданого на його виконання виконавчого листа №404/3506/14-ц Кіровським відділом ДВС Кіровоградського МУЮ було відкрито виконавче провадження. Зобов`язано ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 22 000 дол США, що за курсом НБУ станом на 04 червня 2014 року еквівалентно 261140 грн, та 2344 грн 19 коп судового збору (а.с.17-19,72).

01 вересня 2015 року на розрахунковий рахунок Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, вказаний державним виконавцем, а саме № 3955 та № 0002 , ОСОБА_1 було перераховано кошти у розмірі 200 грн, 70,26 грн, 26,73 грн , 26348 грн та 263484,19 грн (а.с.32).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2015 року заяву старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Коваленко Тетяни Вячеславівни про роз`яснення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2014 року задоволено та роз`яснено, що за вказаним рішенням стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає грошова сума у розмірі 22000 дол. США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становила 261140 грн (а.с.20-21).

16 квітня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчі листи про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 55218,02 грн неустойки за попереднім договором з передачею авансових платежів від 23 грудня 2013 року та 552,18 грн судового збору (а.с.87).

10 листопада 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчі листи про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 5107,02 грн в рахунок відшкодування 3% річних та 121,80 грн судового збору (а.с.82).

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №50133587, до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа № 404/3506/14-ц, 2/404/1743/14 від 19 червня 2014 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми авансу в розмірі 22000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.06.2014 року еквівалентно 261140 грн та 2344,19 грн судового збору (дата відкриття виконавчого провадження - 26 червня 2014 pоку, АСВП № 43780039), (залишок боргу - 8 255,59 дол. США);

- виконавчого листа № 404/10507/14-ц, 2/404/851/15 від 25 листопада 2015 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 5 228,82 грн (дата відкриття виконавчого провадження - 30 листопада 2015 року, АСВП № 49481914) (залишок боргу - 4 313,47 грн );

- виконавчого листа № 404/10507/14-ц, 2/404/851/15 від 25 листопада 2015 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 55 770,20 грн (дата відкриття виконавчого провадження - 30 листопада 2015 року, АСВП № 49481797) (залишок боргу - 46007,13 грн ) (а.с.10-11).

Постановою заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з питань державної виконавчої служби від 07 грудня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/3506/14-ц 2/404/1743/14 від 19 червня 2014 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми авансу в розмірі 22 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 червня 2014 року еквівалентно 261 140 грн, та 2 344,19 грн судового збору передано з Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ на виконання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, про що винесено відповідну постанову (а.с.75-76).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 09 грудня 2015 року прийнято до виконання виконавче провадження №43780039 (а.с.78).

Постановами старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 10 лютого 2016 року та від 11 лютого 2016 року вищевказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження на підставі вимог статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.91-92).

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість судових рішень визначена статтею 18 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Апеляційний суд вважає, що подана скарга є безпідставною, оскільки частиною 2 статті 533 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті визначені статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Державний виконавець зобов`язаний під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями вищевказаної статті, оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута в валюті зобов`язання, а додатково приведена стягнута сума в українській гривні за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Так, згідно з квитанцією від 01 вересня 2015 року № 0.0.429228392.1 ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок Кіровського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ кошти у розмірі 263 484,19 грн (а.с.32).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи ОСОБА_1 про повне виконання рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і рішенням суду грошова сума була стягнута в доларах США, а додатково була приведена в українській гривні за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Згідно з ч.1 ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

З огляду на наведене вище погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.99 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже доводи в частині виконання рішення суду в повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду виконано частково, а тому підстави для закриття зведеного виконавчого провадження відсутні.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що статтею 447 ЦПК України чітко визначено суб`єкт оскарження, тому вимоги до відділу примусового виконання рішень щодо зобов`язання закінчити виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню є безпідставними та такими, що не відповідають нормі закону в порядку якого мало місце звернення особи, оскільки вимоги до відділу можуть бути пред`явлені лише в іншому процесуальному порядку, а саме визначеному КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як роз`яснено у п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЩІК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 (нині стаття 185) ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваної ухвали, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, які вказані у поданій скарзі, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваній ухвалі і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим судовим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 грудня 2019 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний