Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 травня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 11.11.2016 по просп АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Fiat Tipo", д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Господарським судом м. Києва розглянуто справу за позовом ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу. На виконання рішення Господарського суду м. Києва ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" здійснило відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Відтак з моменту вказаної виплати у ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" виникло право регресної вимоги. Посилаючись на винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених п.п. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про страхування», а саме: дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а також здійснення ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" виплати страхового відшкодування потерпілим сторонам, позивач просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн.
Ухвалою від 18.12.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 14.02.2019 провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 30.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано належним та достовірних доказів на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу "Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не є таким доказом, оскільки конкретна причина від`єднання колеса у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не встановлена. Також позивачем не вказано, який саме пункт ПДР щодо технічного стану транспортного засобу порушено відповідачем, що є обов`язковим для застосування п.п. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про страхування». За такого, матеріали справи не підтверджують того, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу "Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 , існуючим вимогам ПДР, оскільки обґрунтуванням цього може бути лише наведення конкретної вимоги ПДР з наданням належним та достовірних доказів такого порушення.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.
Обставини справи, встановлені судом.
11.11.2016 року в 12.00 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 , по просп. Возз`єднання, 30/1 у м. Києві, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, в результаті чого під час руху від`єдналося переднє ліве колесо, яке здійснило зіткнення з автомобілем "Fiat Tipo", д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних збитків.Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.
Звітом про визначення вартості матеріального збитку №1471 від 24.11.2016 року, складеного Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, «Фіат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 193 224 грн. 49 коп.
Відповідно до Страхового акту № АХА2184159 від 29.12.2016 року ПАТ «СК «АХА страхування» здійснено виплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 в розмірі 168 725 грн. 13 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 295 916 від 04.01.2017 року із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування згідно акту № АХА2184159, ОСОБА_4 ».
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки " Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1923338. , ліміт по майну 100 000 грн. 00 коп., розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 00 гривень 00 копійок.
ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., виплаченого власнику автомобіля "Fiat Tipo", д.н.з. НОМЕР_2 .
Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.07.2017 року позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено, стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування»100 000,00 грн. страхового відшкодування.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 12.07.2017 року ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" здійснило відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., до підтверджується платіжним дорученням №18244 від 09.08.2017 року.

21.09.2017 року (вих. № 17/09/21-10) представником ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС"відповідачу направлялася претензія про відшкодування збитків у порядку регресу.

На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати позивачу.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п п.п. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про страхування», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода, визначена в установленому порядку, є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Відповідач як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний відшкодувати страхове відшкодування, яке відшкодованеПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС".

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, зважаючи на те, що ДТП пригода та пошкодження автомобіля марки "Fiat Tipo", д.н.з. НОМЕР_2 стали безпосереднім наслідком несправності технічного стану транспротного зсасобу «Alfa Romeo 147", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , а тому ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС має право на стягнення з відповідача в порядку регресу понесених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування.

Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на заперечення позовних вимог, а його твердження про відсутність кваліфікції порушення Правил дрожнього руху спростовуються постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, рішенням Господарського суду м. Києва від 12.07.2017 року та положенням п. 2.3 а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Оскільки ДТП від 11.11.2016 року стала наслідком не забезпечення водієм ОСОБА_1 належного технічного стану транспортного засобу, а тому ПрАТ «СК «Юнівес» має право стягнення з нього сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 100 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 100 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», код ЄДРПОУ - 32638319, місце розташування: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата виготовлення повного тексту рішення: 04 травня 2020 року.

Суддя Н.П. Черенкова