Справа №705/155/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житловим приміщенням.

В позовній заяві позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1 . В належному йому житловому будинку зареєстровані: його дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також сторонні особи, які не являються членами його родини, а були квартиронаймачами: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які ніякого відношення до членів його сім`ї не мають, самовільно без згоди власника, тобто без його згоди, незаконно зареєструвалися та по даний час прописані у його власності за вищевказаною адресою.

Вказує, що сумісне проживання для нього і його сім`ї разом з відповідачами в одному будинку є просто неможливим і суперечить вимогам чинного законодавства, та грубо порушує його охоронювані законом права та інтереси. Відповідачі не являються членами його сім`ї, вони не пов`язані одне з одним спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, а тому у відповідачів і припиняється право на користування житлом, як осіб, які не є членом сім`ї власника житла.

Факт реєстрації відповідачів порушує його законне право на вільне володіння, розпорядження і користування належним йому на праві власності майном. Окрім цього відповідачі в утриманні житла участі взагалі не беруть, навпаки руйнують та псують будинок, а головне чинять йому перешкоди у фактичному користуванні належним йому житлом. Також він являється інвалідом II групи, але через факт реєстрації відповідачів, він позбавлений можливості оформити субсидію, чим об`єктивно порушуються його права, тому змушений звернутися за захистом до суду.

Просить усунути перешкоди у здійсненні ним, ОСОБА_1 , права користування та розпорядження майном - житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, шляхом виселення та визнання: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , її неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін, а також роз`яснено відповідачам їх право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідачі копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви отримали 04.03.2020 року.

19.03.2020 р. адвокатом Гупало М.М. , який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_2 , надіслано на адресу суду Відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№ 6359 від 23.03.2020) у якому ОСОБА_2 повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення позову та зазначає, що в 1991 р. вона та її донька найняли по найму частину будинку АДРЕСА_1 , яка становила 1/2 будинку. В даній 1/2 частині вони проживали рік. В серпні 1992 року власник будинку ОСОБА_10 , який мешкав в районі Крайньої Півночі приїхав у відпустку в м. Умань і запропонував їм купити 1/2 частину будинку в якій вони проживали. Вони домовились за ціну даної частини будинку в сумі 6000 крб. та відповідно зареєструвалися за вказаною адресою.

З серпня 1992 р. вони передали ОСОБА_10 кошти в сумі 6000 крб., за куплену частину будинку. Оскільки часу для нотаріального оформлення будинку не було, так як ОСОБА_10 закінчував відпустку та від`їжджав на Північ, то вони домовились, що на наступний рік ОСОБА_10 приїде в м. Умань і вони оформлять нотаріально дану частину будинку. Але 13 травня 1993 року ОСОБА_10 загинув в дорожньо-транспортній пригоді, тому договір купівлі-продажу не оформився. А вони по сьогоднішній день залишаються проживати в будинку та мають відповідну реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями його майна стали його діти: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Спадщину прийняла його дочка ОСОБА_11 в розмірі 1/2 домоволодіння, яка фактично залишилась у власності покійного ОСОБА_10 , а іншу 1/2 частину будинку, яка належить їм, дочка не оформила, оскільки їй відомо про те, що їхній батько ОСОБА_10 фактично продав їм частину будинку за що отримав кошти в присутності свідків. ОСОБА_11 отримавши в спадщину 1/2 частину будинку відчужила її шляхом продажу і на даний час власником 1/2 частини будинку являється ОСОБА_1 . Протягом 29 років вони користуються 1/2 частиною будинку, зробили в ній ремонт, користуються частиною земельної ділянки, влаштували в будинок окремий вхід, користуються надвірними спорудами.

Будинок знаходився в спільній частковій власності. Згодом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування від 26.05.2016 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками вищезгаданого житлового будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , якому належить 1/2 частка вказаного житлового будинку. З метою уникнення спільної власності ОСОБА_1 просив суд виділити йому 1/2 в праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із приміщень: 2-1 - кімната площею 9,8 кв.м., 2-2 кімната площею 17,2 кв.м., загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, з присвоєнням поштової адреси. Уманський міськрайонний суд Черкаської області задовольнив вимоги ОСОБА_1 , однак не зрозуміло яким саме чином відбулося вирішення поданого позову при умові, що власник помер.

На сьогоднішній день вона - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її неповнолітній син ОСОБА_7 , неповнолітня донька ОСОБА_8 надалі зареєстровані та фактично проживають саме за адресою: АДРЕСА_1 (про що свідчить Довідка № 189 від 26.12.2019 р.) і не мають відношення до частки ОСОБА_1 якій повинна була бути присвоєна поштова адреса.

Відповідно до доданих ОСОБА_1 матеріалів, не надано суду даних, що вони зареєстровані у належній йому на праві приватної власності частині будинку. Крім цього, позивач не є одноособовим власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що немає жодних підстав для виселення та визнання їх такими, що втратили право проживання та користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/2976/18 від 11.03.2019 р. встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав (зареєстровано право власності): 1/2 частина, на підставі договору купівлі-продажу 1-3522 від 25.08.1987 р. - ОСОБА_10 ; 1/2 частина, на підставі договору дарування частки житлового будинку 1992 від 26.05.2016 р. - ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Вказаним рішенням суду виділено ОСОБА_1 1/2 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із приміщень: 2-1 - кімната площею 9,8 кв.м., 2-2 кімната площею 17,2 кв.м., загальною площею - 27,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, з присвоєнням поштової адреси, та визнано за ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок, що утворився внаслідок виділення окремих кімнат.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , тобто тієї частини будинку, що визнана за ним рішенням суду (а.с.1). Така ж адреса зазначена на Схемі розташування будівель та спорудв Технічному паспорті по АДРЕСА_1 : експлікація будинковолодіння АДРЕСА_2 (а.с.8-12).

Згідно довідки виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 189 від 26.12.2019 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстровані такі особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.14).

У вказаній довідці виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 189 від 26.12.2019 р., виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вірно зазначено адресу проживання та реєстрації вказаних осіб, оскільки будинок має два окремі приміщення, з окремими входами, у яких проживають різні сім`ї, в тому числі і сім`я ОСОБА_1 , яка має уже окрему адресу: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Уманської міської ради від 02.04.2020 року місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення його прав, свобод чи законних інтересів при розпорядженні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 часткою домоволодіння, яке позивачу не належить.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, 4, 10, 13, 18, 19, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 263-265, 274-279, 355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуюча Леся Сергіївна Годік