КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер справи: 752/7443/17 Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко В.С.
Номер провадження: 22-ц/824/7311/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Іванова І.В.
У Х В А Л А

18 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова фінансова група «Глєбов і партнери» про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати, стягнення не нарахованої та не виплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку, в зв`язку з затримкою термінів її виплати та моральної шкоди, ?

в с т а н о в и в:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка всупереч вимог Закону України «Про судовий збір» не була оплачена судовим збором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків, а саме:сплатити судовий збір.

08 травня 2020 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 направила поштою до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначила, що предметом позовної заяви є порушення її трудових прав, а тому вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивач зауважила, що належна до сплати сума невиплаченої заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, а також сума середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати є встановленою законодавством державною гарантією дотримання трудових прав роботодавцем та входить до структури заробітної плати, в свою чергу моральна шкода є похідною від основних позовних вимог.

Разом з тим, апеляційний суд не може у повній мірі погодитись з доводами позивача, з огляду на таке.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічний висновок про правильне застосування норм права висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16.

Окрім того, слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини також виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, з урахуванням позовних вимог, ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення у частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 336 грн. 14 коп. (239076,24+50000)*1%)*150%).

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами на рахунок: отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н, банк отримувача:Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0026010, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Крім того,апеляційний суд вважає за можливе роз`яснити, що відповідно до статі 136 ЦПК України та статі 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати, за умови подання відповідних доказів.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом чи за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки апелянтом було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги в межах строку, встановленого судом, суд приходить до висновку про можливість продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: подати оригінал квитанції на підтвердження сплати судового збору у зазначеному розмірі на відповідні рахунки.

Керуючись ст. ст. 127 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 рокуй встановити строк тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

І.В. Іванова

Суддя І.В. Іванова