Провадження № 2/522/134/20
УХВАЛА

18 травня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.12.2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно з яким оскаржує свідоцтва про право на спадщину та договори відчуження нерухомості,

Ухвалою суду від 03.01.2020 року позов було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 09.01.2020 року та надано до суду докази про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 11.01.2020 року провадження у справі було відкрито з призначення до розгляду в підготовчому засіданні на 17.02.2020 року.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Розгляд справи відкладено на 23.03.2020 року.

До суду 11.03.2020 року надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адв. ОСОБА_5 , згідно з яким просила закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вважає, що позивачка по справі не є особою, права, інтереси та свободи якої порушуються, не визнаються чи оспорюються у зв`язку з виданням відповідачам відповідних свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також унаслідок укладення відповідних оскаржуваних договорів купівлі-продажу. Посилалась на відсутність із боку позивачки доказів на підтвердження наявності на час подання даного позову (27.12.2019 року) її права на спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , законного її інтересу як спадкоємця 1ї або 2ї черги спадкування, а отже на момент відкриття провадження у справі не було порушених, невизнаних чи таких, що оспорюються, прав та інтересів ОСОБА_1 ..

До суду 20.03.2020 року надійшли заперечення представника позивача на клопотання сторони відповідача щодо закриття провадження у справі, згідно яких просив відмовити у задоволенні клопотання. Свою позицію мотивував тим, що факт звернення позивача до суду з вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем протягом 5 років до дня його смерті (справа №522/8841/19) вже свідчить про те, що ОСОБА_1 має законні права та інтереси щодо спадкового майна, а отже надає позивачу право на звернення до суду з даним позовом. Окрім того, наявність чи відсутність прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також встановлення факту наявності або відсутності порушення таких прав, свобод та інтересів позивача, суд може встановити лише на стадії розгляду справи по суті. Питання щодо закриття підготовчого провадження у даній справі судом ще не вирішувалось, а тому наполягав на тому, що без встановлення обставин справи, дослідження доказів, суд не може встановлювати факт наявності чи відсутності прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась, а наявності або відсутності їх порушення.

Розгляд справи 23.03.2020 року був відкладений на 18.05.2020 року у зв`язку з неявкою учасників процесу, окрім представника відповідача.

Аналогічне клопотання про закриття провадження по справі було подано представником відповідача 23.03.2020 року.

До суду 15 травня 2020 року надійшли письмові пояснення на заперечення представника позивача щодо клопотання про закриття провадження у справі.

До суду 18 травня 2020 року надійшли відзиви на позов від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та від ОСОБА_4 .

03 квітня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача адв. Приймачука С ОСОБА_8 про збільшення позовних вимог, згідно якої позов доповнено позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.03.2020 року, за яким відчужено квартиру за адресою АДРЕСА_1 , укладений від імені ОСОБА_3 (в інтересах якої діяла представник ОСОБА_5 ) та гр.. Республіки Ірландії ОСОБА_9 , посвідчений нотаріусом Журавлем М.В..

У підготовчому засіданні 18 травня 2020 року були присутні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 , представник відповідача ОСОБА_5 ..

Сторона відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримала та просила задовольнити, закривши провадження по справі.

Позивачка та її представник заперечували проти поданого клопотання та підтримали позицію, викладену ними у письмових запереченнях. Також сторона позивача просила прийняти до розгляду заяву від 03.04.2020 року про збільшення позовних вимог.

Суд протокольно поновив строки на подання відповідачами відзивів та прийняв їх до матеріалів справи.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги. Предмет спору є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте Європейський суд з прав людини у справі «Абрамова проти України», № 41988/08,параграф 20,рішення від 18.12.2018 року, повторює, щоб «цивільний» аспект пункту 1статті 6 Конвенції був застосовним, має існувати спір (« ІНФОРМАЦІЯ_1 » у французькому тексті) щодо «права цивільного характеру», яке принаймні небезпідставно можна назвати таким, що визнане національним законодавством, незалежно від того, чи захищене воно також Конвенцією. Спір має бути реальним та серйозним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; і, насамкінець, результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для відповідного права, при цьому самих лише опосередкованих зв`язків або непрямих наслідків для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції недостатньо.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Суд вбачає, що між сторонами існує спір із приводу спадкового майна та погоджується з доводами представника позивача щодо того, що без дослідження доказів та встановлення відповідних обставин суд не вбачає можливим прийти до висновку про наявність/чи відсутність порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась, а також встановити факт наявності або відсутності їх порушень. Підстави та наявність права позивача на звернення до суду з відповідним позовом на стадії підготовчого провадження судом досліджуються, оскільки потребують відповідної оцінки за фактом встановлених обставин.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, та відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача адв. Міхальової Ю.О..

Керуючись положеннями ст.ст.1, 3, 4, 10-13, 19, 43, 49, 89, 197-198, 247, п.2 ч.1 ст.255, 258, 260, 263, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адв. Міхальової Ю.О. про закриття провадження у справі з підстав п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 19.05.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.