Справа № 487/7690/19
Провадження № 2/487/571/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

07 травня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю: секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «САНГАЙ» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «САНГАЙ», в якій просить визнати дійсним договір № 182 купівлі-продажу нерухомого майна - гаража з підвалом № АДРЕСА_3, укладений 17.08.1998 р. на ТБ «Сангай», посилаючись на виконання умов договору, відсутність нотаріального посвідчення договору та неможливість вирішення вказаного питання у позасудовому порядку.

Ухвалою від 19.11.2019 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

17.02.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, відзив на позов не надіслав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, пояснення на позов не надіслав.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 серпня 1998 року, зареєстрованого Товарною біржею «САНГАЙ»» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 182 від 17 серпня 1998 року, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив гараж з підвалом № АДРЕСА_3. За домовленістю сторін гараж з підвалом продано за 3448 грн., які покупець сплатив продавцю до підписання договору.

Право власності ОСОБА_1 на гараж з підвалом № АДРЕСА_3 зареєстровано КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за реєстровим №60 від 28.09.1998 року.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (01.01.2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосування положення Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963 року зі змінами до нього.

Відповідно до ст.ст. 41, 42 ЦК УРСР (1963р., в редакції чинній на момент укладання договору купівлі-продажу 17 серпня 1998 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною (ст. 47 ЦК УРСР, 1963р.).

З роз`яснень, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.1978 року (зі змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.92, №15), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963р., в редакції чинній станом на 17 серпня 1998 року) обов`язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу встановлено лише для договорів купівлі-продажу житлового будинку, якщо однією стороною є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (ст. 47 УК України 1963р.).

Таким чином, судом встановлено, що на момент укладання та фактичного виконання договору купівлі-продажу гаражу з підвалом № АДРЕСА_3 (17 серпня 1998 року), чинне на той час цивільне законодавство не вимагало обов`язкового нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічні за змістом положення містилися у ст. 6 ЦК УРСР.

З урахуванням цих норм правом, на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, визнати дійсним можливо лише той договір, якій підлягав на момент укладення обов`язковому нотаріальному посвідченню, але предметом спірного договору від 17 серпня 1998 року є нежитлове приміщення, обов`язковість на посвідчення договору купівлі-продажу якого не вимагалась цивільним законодавством, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-80, 89, 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «САНГАЙ» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товарна біржа «САНГАЙ», місцезнаходження м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд.40.

Повне судове рішення складено 15.05.2020.

Суддя: З.М. Сухаревич