Справа № 450/703/20 Провадження № 2/450/984/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 26.02.2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Никонковичі, Пустомитівського району Львівської області та земельну ділянку загальною площею 1,2632 га, що складається з двох ділянок: площею 0,3140 га та 0,9491 га, розташовані на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , до складу спадкової маси після смерті якої увійшло вказане вище майно.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилася, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом почергово.

Позивач являється спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері, та до дня смерті такої проживав разом з нею, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак не в змозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку оскільки втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. З цих підстав просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, при прийнятті рішення покладається на суд.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не явилася та не повідомила причин неявки, заперечень щодо задоволення позову не подала. Тому її неявки в силу ч.1 ст.223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 14.04.2015 року.

ОСОБА_3 своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після її смерті відбувається за законом почергово.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.03.1966 року та серії НОМЕР_3 від 11.11.2003 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх батьками значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З довідки № 491 від 24.12.2019 року, яка видана Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області слідує, що ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_6 на день її смерті проживав без реєстрації її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією у складі депутатів Щирецької селищної ради та мешканців с. Никонковичі, ОСОБА_1 дійсно проживав без реєстрації разом з матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті в АДРЕСА_1 , здійснював за нею догляд та займався її похованням.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , у відповідності до вимог 1218 ЦК України, увійшло:

право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 94,6 кв.м., що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4208944 від 21.07.2004 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 2049 від 20.05.2004 року;

право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2632 га, яка розташована на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району та складається з двох земельних ділянок: ділянка 1 площею 0,3140 га кадастровий номер :06:000:0089,ділянка 2 площею 0,9491 га кадастровий номер :06:000:0239.

Факт набуття спадкодавцем права власності на вказані земельні ділянки підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 563899, який виданий 22.03.2006 року на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 18.07.2005 року №460.

З технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , складеного 28.01.2020 року слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1970 році житловий будинок загальною площею 94,6 кв.м, житловою 60,2 кв.м, допоміжною 34,4 кв.м., який складається з А-1 житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, а саме: а-1 веренда; а-сходи; Б сарай; В вбиральня; Пг- погріб; №1 огорожа; №2 ворота; №3 огорожа; №4 огорожа; №5 ворота; №6, №7 - хвіртки, К колодязь.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 , та являлася власником вказаних вище житлового будинку та земельних ділянок, оргінали правостановлюючих документів на які були втрачені, та не можуть бути відновленими.

Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частини 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_3 , який прийняв в порядку спадкування належні померлій житловий будинок та земельні ділянки, тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати правовстановлюючих документів на таке.

Третя особа у справі - ОСОБА_2 , дочка померлої, яка входить в число спадкоємців першої черги за законом, спадщину після смерті матері не прийняла та не претендує таку, оскільки на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем не проживала, з заявою про прийняття спадщини у строк визначений ст. 1270 ЦК, не зверталася.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 82, 247, 258-259, 263-265, 273, 315-319, 352-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

-земельну ділянку загальною площею 1,2632 га, розташовану на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району та складається з двох земельних ділянок: ділянка 1 площею 0,3140 га кадастровий номер :06:000:0089, ділянка 2 площею 0,9491 га кадастровий номер :06:000:0239.

-житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 94,6 кв.м., житловою площею 60,2 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяМ. О. Кіпчарський