Справа № 216/6910/18
провадження 2/216/716/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Крейси О.О.,

представника позивача Мотуз О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом за позовною заявою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

с у т ь с п о р у:

11 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона є власником трикімнатної квартири з коморою за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською С.Л. У зазначеній квартирі також зареєстрований ОСОБА_1 , який в ній не проживає з 2008 року. Реєстрація місця проживання відповідача у зазначеній квартирі є суттєвою перешкодою у здійсненні нею права користування і розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати нараховані на відповідача комунальні та інші платежі, а вона не має такої фінансової можливості.

Позивач ОСОБА_4 , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву не визнав, пояснив, що з 1999 року він проживав із матір`ю позивача ОСОБА_5 , шлюб між ними було зареєстровано в 2006 році, однак у 2020 році шлюб був розірваний. До 05 жовтня 2018 року він проживав за адресою: АДРЕСА_2 , однак після сварки з колишньою дружиною, він хотів повернутися до квартири де був зареєстрований: АДРЕСА_1 , яку у 2008 році подарував своїй падчерці, однак йому не дали змоги це зробити. Зараз він не має іншої родини, є інвалідом 3 групи та не має іншого житла, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4 є власником трикімнатної квартири з коморою за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською С.Л. (а.с.6).

Актом від 29.11.2018 засвідченого комендантом корпусу АДРЕСА_3 НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Крім того, довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 26.12.2018 підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_5 зареєстрований відповідач.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями частини 1 статті 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З урахуванням викладеного та з огляду на доведеність факту відсутності відповідача в квартирі АДРЕСА_5 , суд на підставі вимог ст. 405 ЦК України вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням через відсутність понад один рік у цьому жилому приміщенні без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 704,80 грн.

Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89,258-259, 263-265, 268 ЦПК України,ст.ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72 ЖК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування трикімнатною квартирою з коморою, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Бутенко