н/п 2/490/2630/2020
Справа 490/1852/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

06 травня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що мають юридичне значення та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив встановити місце відкриття спадщини ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: місце її останньої реєстрації: АДРЕСА_1 ; встановити факт родинних відносин ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як прабаби та правнучки; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті її прабаби ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 18069,48 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з правом представлення її сина ОСОБА_5 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.04.2020 року дану позовну заяву залишено без руху та вказано, що позивачу до позовної заяви, складеної українською мовою, слід додати завірений її переклад на мову запитуваної держави та мову країни, де знаходяться відповідачі, а також завірений переклад всіх доданих до позову документів; вказати Центральний орган іноземної держави та його місцезнаходження для надіслання позовної заяви з додатками відповідачам. Окрім того, вказано, що у заяві про встановлення факту родинних відносин не зазначено доказів, які б свідчили про причини неможливості одержання або відновлення документів, що підтверджують факт родинних відносин, і не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів.

24.04.2020 року на адресу суду від адвоката позивача на виконання ухвали суду від 02.04.2020 року надійшла заява, до якої додано завірені переклади позовної заяви на мову запитуваної держави.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2020 року приватним нотаріусом ММНО Іскрицькою Г.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її прабабки - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки неможливо встановити місце відкриття спадщини.

У відповідності ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21

цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце

проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

При цьому, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2020 року зазначено, що не можливо встановити місце проживання померлої, однак є право власності, зареєстроване за ОСОБА_4 , на 3/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

За такого, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши, чи не є в даному випадку оскарження дій приватного нотаріуса.

За приписами ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою

згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У відповідності до ст. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох

місяців.

Згідно ст. 555 ЦК УРСР, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав

державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за

заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки

частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави.

У відповідності до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У позові позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 1266 ЦК України в редакції 2004 року, вказала, що вона є спадкоємцем п`ятої черги. Однак, її прабабака ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому до даних правовідносин слід застосовувати ЦК УРСР.

За такого, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги щодо можливості визнання її спадкоємцем після смерті прабабки ОСОБА_4 та такою, що прийняла спадщину, якщо на момент 1960 року ЦК УРСР не було передбачено п`ятої черги.

Окрім того, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, якщо на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 позивач була малолітньою дитиною (два місяці).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно уточнити спосіб захисту порушеного права у розумінні ст. 16 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 176, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що мають юридичне значення та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом- залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова