КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/2122/19 Головуючий у суді першої інстанції: Кондратенко О. О.

Апеляційне провадження №: 22-ц/824/3371/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

12 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що 03 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір № б/н, шляхом підписання відповідачем заяви, за умовами якого позичальник отримав від Банку кредит у розмірі 8 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав. В свою чергу відповідач умови кредитного договору не виконував в повному обсязі, внаслідок чого станом на 13.11.2018 утворилась заборгованість в розмірі 30 035,67 грн., яка складається з : 2 535,38 грн. - тіла кредиту; 9 181,27 грн. - процентів за користування кредитом; 23 317,32 грн. - пені; 250,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1 751,70 грн. штраф (процентна складова).

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 37 035, 67 грн. та судові витрати в сумі 1 762, 00 грн.

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором 2 535,38 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Крилова О. Л. представник АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю, подала апеляційну скаргу.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення відсотків та штрафу. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права та невірне застосування норми права.

Суд першої інстанції встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитом та штрафу, оскільки сторонами було погоджено розмір відсотків за користування кредитом - 3,0 % на місяць, про що зазначено в Заяві від 03.09.2007, вказано розмір бажаного кредитного ліміту на день підписання, тип кредитної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, базова процентна ставка - 3,0 % на залишок заборгованості, дату отримання картки та пін - коду до неї, та нарахування штрафу за порушення зобов`язання за договором в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки зазначена правова позиція викладена в конкретній справі за інших правовідносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2007 року, ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву згідно з якою отримав кредит у розмірі 8700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

До позову банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

У анкеті заяві заповненої відповідачем зазначено, що позичальник бажає отримати картку "Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка на момент підписання становить 3 % на місяць на залишок заборгованості.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 13.11.2018 становить 30 035,67 грн., з яких 2 535,38 грн. - тіло кредиту; 9 181,27 грн. - проценти за користування кредитом; 23 317,32 грн. - пені; 250,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1 751,70 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь банка суми заборгованості за кредитом у розмірі 2 535,38 грн., оскільки наданий до суду позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних кредит «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, 30 днів пільгового періоду та Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ ПРИВАТБАНК" не містять підпису відповідача, а також відсутні підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився та погодився з ними підписуючи анкету заяву про приєднання до умов та правил банківських послуг позивача.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних, допустимих доказів та достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає повністю з наступних підстав.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги АТ КБ посилалось на те, що 03.09.2007 між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК" був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу, розрахунок заборгованості та копію паспорта ОСОБА_2 .

Разом з тим вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі.

Як вбачається з матеріалів справи ні Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ не містять підпису ОСОБА_2 .

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підписаної ОСОБА_2 анкети-заяви, встановлено розмір відсотків за користування кредитом - 3,0 % на місяць, що зазначено в Заяві від 03.09.2007, вказано розмір бажаного кредитного ліміту на день підписання, тип кредитної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, базова процентна ставка - 3,0 % на залишок заборгованості.

У наданому АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованість ОСОБА_2 проценти за користування кредитом обраховані за різними ставками: 36,00 %, 30,00%, 34,80 %, 43,20%, що не відповідає анкеті-заяві від 03.09.2007 яка була підписана ОСОБА_2 .

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені та штрафів, оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості по процентам та штрафів.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль