Провадження № 22-ц/801/785/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 рокуСправа № 127/17399/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Грицаєнко Оленою Павлівною, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 16 січня 2020 рокуу м. Вінниці суддею цього суду Бессараб Н. М., зі складанням його повного тексту 24 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича (далі - державний реєстратор), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, мотивуючи його тим, що для забезпечення виконання кредитного договору № 0101/1107/71-85 від 28 листопада 2007 року про отримання ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_2 ) кредиту у сумі 63180,00 дол США, 28 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та позивачем укладено іпотечний договір № 0101/1107/71-085-Z-01, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 .

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшли права вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними між банком та фізичними особами, в тому числі і за договорами, укладеними з ОСОБА_1 . В цей же день, 28 листопада 2012 року, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» передало зазначені права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») на підставі Договору факторингу та Договору про передачу прав за іпотечними договорами.

На момент звернення з позовною заявою в спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у цивільній справі № 127/5872/14-ц в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором в розмірі 669657,50 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру; виселено мешканців з квартири; визначено, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2019 року у справі № 127/5872/14-ц було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та зупинено виконання вказаної постанови в частині виселення мешканців до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Проте, не зважаючи на наявність такого судового рішення, виконання якого було зупинено судом, та на дію мораторію, ТОВ «Кредитні ініціативи» скористалося позасудовим порядком задоволення своїх вимог за кредитним договором, передбаченим ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та 25 лютого 2019 року зареєструвало право власності на спірну квартиру на підставі застереження в Іпотечному договорі, рішення державного реєстратора КП «Гарант+» ОСОБА_4 від 25 лютого 2019 року № 45675656.

Вказане рішення державного реєстратора порушує вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як спірна квартира є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та виступає як забезпечення зобов`язань позичальника за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - банком (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг») в іноземній валюті (доларах США).

Крім того, позивач зазначила, що спірне нерухоме майно відчужене без її згоди. Наявність в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя не може вважатись наданням безумовної згоди на відчуження квартири, адже застереження говорить лише про права, які виникають у Іпотекодержателя у випадках, передбачених договором. При цьому, досягнута між сторонами згода щодо можливості позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчить про наявність згоди на фактичне відчуження майна іпотекодавця в період дії мораторію, зокрема тому, що на момент укладення Іпотечного договору мораторію ще не було. Відповідно для відчуження предмета іпотеки в період дії мораторію дозвіл власника на таке відчуження має бути наданий саме в цей період.

Водночас, неможливо здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, виконання якого зупинено на час дії мораторію.

За таких обставин, ТОВ «Кредитні ініціативи», всупереч норм законодавства та умов іпотечного договору, скористалося одночасно двома способами звернення стягнення на предмет іпотеки, яке, зокрема рішенням суду було заборонене.

Також позивач зазначила, що для реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки обов`язковим елементом є звернення кредитора до боржника з вимогою про виконання основного зобов`язання, а також сплив тридцятиденного строку на її виконання, однак така вимога не надходила на адресу ОСОБА_1 , а докази про її отримання та спливу вказаного строку державному реєстратору надані не були.

На час прийняття оскаржуваного рішення не була проведена експертна оцінка спірної квартири, яка фактично знаходиться в центрі м. Вінниця та орієнтовна вартість якої значно перевищує розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, отже ТОВ «Кредитні ініціативи» повинно було відшкодувати позивачу різницю між 90% вартості майна та розміром заборгованості, а державний реєстратор - перевірити наявність проведеної оцінки.

Позивач наголошує, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання для неї та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 та у її власності немає іншого нерухомого житлового майна.

На момент прийняття оскаржуваного рішення неповнолітній ОСОБА_6 мав право користування спірною квартирою, тому для набуття права власності на спірну квартиру іншою особою, необхідний відповідний дозвіл органів опіки та піклування, проте ТОВ «Кредитні ініціативи» не зверталося до органів опіки та піклування і не отримувало дозволу на відчуження квартири.

Пославшись на викладене та на те, що відчуження спірної квартири всупереч волі позивача прямо порушує її права як власника, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 25 лютого 2019 року « 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Кредитні інціативи»зазначило, що оскаржуване позивачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

18 травня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкладення розгляду справи, призначеного на 19 травня 2020 року, у зв`язку із запровадженням карантину. Проте, вказане клопотання не скріплено електронним цифровим підписом учасника справи (його представника), отже не відповідає встановленим частиною восьмою статті 43 ЦПК України вимогам, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні. Крім того, представнику ТОВ «Кредитні ініціативи» було відомо про призначення 19 травня 2020 року судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", проте він не скористався своїм правом прийняти участь у вказаному судовому засіданні за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем - ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснене державним реєстратором відповідно до Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року.

Із такими висновками суду не можна погодитись через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також оскільки таких висновків суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 0101/1107/71-085, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 63180 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 11,9 % річних (т. 1, а. с. 100-107, 213-218).

Згідно з п. 2.1 вказаного кредитного договору забезпечення виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека об`єкта нерухомості, що придбавається позичальником за договором купівлі-продажу.

При непогашені заборгованості перед банком у строки, передбачені даним договором, банк має право звернути стягнення на предмет застави, та/або звернутися в суд (п. 2.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.1.3 кредитного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

У п. 10.6 кредитного договору встановлено, що будь-які повідомлення,що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату посильним, цінним листом, телексом чи телефаксом.

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 28 листопада 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 7755, ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_1 (т АДРЕСА_2 , а. с. 95-98).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 28 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_9 укладено іпотечний договір №0101/1107/71-085-Z-01, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яку остання придбала відповідно до договору купівлі-продажу від 28 листопада 2007 року (т. 1, а. с. 95-99, 108-109).

Пунктом 10.3 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктом 12 цього договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів: п.12.1. - за рішенням суду; п.12.2. - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п.12.3. - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього договору.

В п. 12.3.1. іпотечного договору сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_10 25 грудня 2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , прізвище після реєстрації шлюбу дружини « ОСОБА_12 » (т. 1, а.с. 68).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 НОМЕР_3 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 69).

З довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 33581, № 33582 від 12 червня 2019 року видно, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 зареєстрована з 09 січня 2008 року, а її син ОСОБА_13 - з 26 серпня 2010 року (т. 1, а. с. 70-71).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 лютого 2012 року у справі № 2-3261-2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 0101/1107/71-085 від 28 листопада 2007 року, яка станом на 17 січня 2011 року становить 669657,50 грн. (т. 1, а. с. 110-112).

Згідно з договорами факторингу та договорами про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступило свої права Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» відступило свої права ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1, а. с. 169-212). Внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним та іпотечним договорами, укладеними 28 листопада 2007 року з ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-3261-2011, а саме замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1, а.с. 114-115).

Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 31 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3261-2011, виданого 03 квітня 2012 року (т. 1, а. с. 113).

В березні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. В рахунок погашення боргу перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №0101/1107/71-85 від 28 листопада 2007 року в розмірі 669657 грн. 50 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_14 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , в інтересах якого діє ОСОБА_14 , з квартири АДРЕСА_1 . Рішення суду про виселення є підставою для зняття осіб з реєстрації місця проживання. Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». (т. 1, а. с. 116-125).

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2019 року зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у частині задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про виселення до закінчення її перегляду в касаційному порядку (т. 1, а. с. 126-130).

Відповідно до повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням № Б1804/6 від 18 березня 2018 року, адресованого ОСОБА_14 на адреси: АДРЕСА_3 , ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагало сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 01 березня 2018 року становив 325371,43 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 березня 2018 року становив 8721749,08 грн. В порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Кредитні ініціативи» мають намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», ОСОБА_1 буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (т. 1, а. с. 220).

Згідно з накладною служби доставки «Текс» № U03 від 09 серпня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу ОСОБА_14 : АДРЕСА_3 , документ, який вона отримала 14 серпня 2018 року (т. 1, а. с. 221).

У накладній служби доставки «Express Mail» № 20001019 від 15 вересня 2018 року зазначено, що ТОВ «ТЕМАПОЛ» направило на адресу ОСОБА_14 : АДРЕСА_3 , повідомлення, яке отримано нею 20 вересня (т. 1, а. с. 222).

Відповідно до висновку про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» від 19 листопада 2018 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 878299 грн. (т. 1, а. с. 227).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» державним реєстратором КП «Гарант+» ОСОБА_4 . Даний запис вчинено на підставі повідомлення (вимога), серія та номер: Б18.04/6, виданий 18 березня 2018 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи»; Кредитний договір, серія та номер: 0101/1107/71-085, виданий 28 листопада 2007 року, видавник: АКБ «ТАС-Комерцбанк»; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 6970, виданий 28 листопада 2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць І.О.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер: 2189, виданий 28 листопада 2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В.; іпотечний договір, серія та номер: 0101/1107/71-085-2-01, виданий 28 листопада 2007 року, видавник: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В.; довіреність, серія та номер: 15638, виданий 30 жовтня 2018 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. (т. 1, а. с. 40-42).

З копії реєстраційної справи, в якій прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 , видно, що у ній містяться два повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» за вих. № Б1804/6 від 18 березня 2018 року адресовані ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 119-122) та накладні служби доставки «Текс» № НОМЕР_4 від 09 серпня 2018 року і «Express Mail» № 20001019 від 15 вересня 2018 року (т. 2, а. с. 123, 124).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу», стаття 572 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій (далі - Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

На підставі викладених вище норм права та встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що накладні служби доставки «Текс» № НОМЕР_4 від 09 серпня 2018 року і «Express Mail» № 20001019 від 15 вересня 2018 року з відмітками про отримання ОСОБА_1 листів 14 серпня 2018 року та 20 вересня 2018 року відповідно не підтверджують отримання нею повідомлення № Б1804/6 від 18 березня 2018 року, оскільки з вказаних накладних неможливо встановити, які саме документи були направлені та отримані, отже ТОВ «Кредитні ініціативи» не надало належних та допустимих доказів отримання боржником письмової вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, тобто не надало доказів направлення позивачу повідомлення відповідно до вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» та порушило процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскільки на бланках накладних кур`єрських відправлень в графі «Отримано» наявні власноручно написані ОСОБА_14 її прізвище, ініціали імені та по батькові, дата та час отримання, а також наявні особисті підписи, та враховуючи дати направлення повідомлення (09 серпня 2018 року і 15 вересня 2018 року) та вручення поштової кореспонденції (14 серпня 2018 року і 20 вересня 2018 року), отже логічним і достатньо обґрунтованим є висновок про те, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Кредитні ініціативи» саме повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18 березня 2018 року.

Крім того, помилковими є висновки місцевого суду про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на правовідносини у цій справі, оскільки квартира АДРЕСА_1 використовується як місце постійного проживання ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_13 і є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, отже на неї не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією вказаного Закону.

Необґрунтованими є посилання суду першої інстанції на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц, оскільки у вказаній справі касаційний суд дійшов висновку про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», проте у цій справі ТОВ «Кредитні ініціативи» вимоги за кредитним договором від 28 листопада 2007 року задовольнило шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», здійснене державним реєстратором 25 лютого 2019 року,оскільки при перевірці належності наданих документів під час реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки державним реєстратором не перевірено, чи належним чином реалізовано банком обов`язок, передбачений статтею 35 Закону України «Про іпотеку», щодо направлення вимоги, не з`ясовано, чи вручена така вимога іпотекодавцю та не дотримано вимог Закону № 1304-VII.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 127/23920/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути в рівних частинах з відповідачів в дохід держави 768,40 грн судового збору за звернення до суду з позовною заявою, сплату якого судом першої інстанції позивачу було відстрочено, та стягнути в рівних частинах з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 919,20 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Грицаєнко Оленою Павлівною,задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Гарант+» Васюри Павла Володимировича від 25 лютого 2019 року № 45675656 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ - 35326253) в дохід держави 768,40 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ - 35326253) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_5 ) 919,20 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

Т. М. Шемета

Текст постанови виготовлено 19 травня 2020 року.