ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Херсон

Справа №766/18196/19

Провадження №22ц/819/559/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Вейтас І.В.,

Кузнєцова О.А.,

секретар судового засідання: Шибінська А.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області, подану в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі: Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівників,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі: Міністерства інфраструктури України та державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівників.

Позов мотивований тим, що відповідач ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов`язки начальника Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», 31 жовтня та 28 грудня 2016 року видав накази про звільнення працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 22 лютого 2017 року видав наказ про звільнення працівника ОСОБА_4

23 березня 2017 року відповідачем було видано накази про звільнення працівників Бабяка М ОСОБА_5 В ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , Вихарева С.В., Манякіна В.М., Мартинюка ОСОБА_8 .П., Осипенка ОСОБА_9 .В., ОСОБА_10 , Боєва В.В ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

24 та 31 березня 2017 року за наказами в.о. начальника філії звільнено працівників ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а у відповідності до наказу від 24 квітня 2017 року працівника ОСОБА_17 .

Згідно судових рішень, які набрали законної сили, вказані вище працівники Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» були поновлені на посадах та на їх користь у зв`язку із незаконним звільненням з підприємства, стягнутий та виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, загальний розмір якого становить 1 020 482,14грн.

Прокурор вказав, що про незаконне звільнення працівників Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» довідався зі звернення голови Миколаївської профспілки працівників Морського транспорту Миколаївського морського торгівельного порту від 30 липня 2018 року.

Зазначив, що стягнення з керівників підприємств матеріальної шкоди в судовому порядку згідно ст.136 ч.4 КЗпП України повинно проводиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу, яким є Міністерство інфраструктури України відносно ДП «Адміністрація морських портів України». Проте, Міністерством заходи щодо стягнення коштів з винних осіб не вжито, що сприяло зверненню до суду прокурора з позовом в інтересах держави.

Посилаючись на статті 130, 134 ч.1 п.8, 237 КЗпП України, прокурор просив суд покласти на відповідача, винного в незаконному звільненні працівників, обов`язок покрити в порядку регресу шкоду, заподіяну ДП «Адміністрація морських портів України» у зв`язку із оплатою працівникам на підставі судових рішень часу вимушеного прогулу, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь підприємства 1 020 482,14 грн., вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову по справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за судовими рішеннями незаконно звільненні відповідачем ОСОБА_1 працівники ДП «Адміністрація морських портів України» були поновлені на посаді та на їх користь стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу, що заподіяло шкоду підприємству, відшкодування якої на підставі ст.134 ч.1 п.8КЗпП України покладається на службову особу, вину у незаконному звільненні працівників.

Оскільки прокурором пропущений визначений законом річний строк звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди без поважних причин, за відсутності підстав для його поновлення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Миколаївської області, діючи в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення пред`явлених позовних вимог.

Прокурор вказав, що судом безпідставно не взято до уваги наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду із позовом, обумовлених тривалою перепискою з Міністерством інфраструктури України, яке не вживало заходів щодо самостійного звернення до суду із позовом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Наумова Т.О. апеляційну скаргу просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснила, що прокуратура довідалася про заподіяння підприємству шкоди у зв`язку із незаконним звільненням працівників відповідачем ОСОБА_1 зі звернення голови профспілки від 30 липня 2018 року.

З вересня 2018 року по травень 2019 року прокуратура вела переписку з Міністерством інфраструктури України щодо надання документів про звільнення працівників; судових рішень про їх поновлення; ознайомлення з матеріалами цивільних справ про поновлення на роботі працівників; встановлення уповноваженого органу по відношенню до ДП «Адміністрація морських портів України»правомочного на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, тощо. Вважає, що наведені обставини є поважними для поновлення строку звернення до суду із позовом у вересні 2019 року.

Представник ДП «Адміністрація морських портів України» Шуляк С.І. доводи апеляційної скарги визнала та просила її задовольнити. Пояснила, що виплата належних до стягнення з підприємства на користь поновлених на роботі працівників відбулася протягом лютого-квітня 2018 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Доценко К.С. просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Представник Міністерства інфраструктури України до суду не з`явився. У заяві від 23 березня 2019 року просив розгляд справи провести без його участі. Зауважив, що Міністерство інфраструктури України не є вищестоящим в порядку підлеглості органом відносно ДП «Адміністрація морських портів України», що унеможливлює застосування ст.136 ч.4 КЗпП України, як правової підстави для звернення Міністерства із позовом про стягнення з колишнього виконуючого обов`язки начальника Миколаївської філії підприємства ОСОБА_1 . матеріальної шкоди в порядку регресу.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу начальника адміністрації Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» №778 від 11 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_1 з 11 жовтня 2016 року тимчасово виконував обов`язки начальника адміністрації.

За період перебування на посаді виконуючого обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Козонака В.М. 23 березня 2017 року видав наказ № 147/о про звільнення працівника ОСОБА_18 з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_18 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2198/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46991 грн. 75 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 137/о про звільнення працівника ОСОБА_19 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_19 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2197/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 41461 грн. 14 коп.

31 березня 2017 року видав наказ № 196/о про звільнення працівника ОСОБА_16 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_16 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі № 487/2200/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 49542 грн. 75 коп.

31 жовтня 2016 року видав наказ № 396/о про звільнення працівника ОСОБА_2 з посади помічника начальника адміністрації з запобігання та виявлення корупції Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_2 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року, яке набрало законної сили, по справі № 487/6172/16-ц поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 76796 грн. 94 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 139/о про звільнення працівника ОСОБА_20 з посади начальника команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_20 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2199/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 50391 грн. 90 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 160/о про звільнення працівника ОСОБА_21 з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_21 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі №487/2208/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59371 грн. 65 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 156/о про звільнення працівника ОСОБА_22 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_22 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2209/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46817 грн. 71 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 144/о про звільнення працівника ОСОБА_23 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_23 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2217/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14466 грн. 34 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 159/о про звільнення працівника ОСОБА_10 з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_10 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі №487/2233/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 57326 грн. 72 коп.

24 квітня 2017 року видав наказ № 241/о про звільнення працівника ОСОБА_17 з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_17 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2727/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 30786 грн. 08 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 155/о про звільнення працівника ОСОБА_24 з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_24 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі №487/2202/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 54894 грн. 15 коп.

22 лютого 2017 року видав наказ № 174/о про звільнення працівника ОСОБА_4 з посади фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_4 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/6899/16-ц поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 69980 грн. 19 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 153/о про звільнення працівника ОСОБА_11 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_11 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2206/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 39674 грн. 70 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 134/о про звільнення працівника ОСОБА_12 з посади заступника начальника команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_12 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі №487/2219/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 67701 грн. 15 коп.

24 березня 2017 року видав наказ № 175/о про звільнення працівника ОСОБА_15 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_15 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2018 року, яка набрала законної сили, по справі №487/2224/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 51054 грн. 30 коп.

28 грудня 2016 року видав наказ № 1074/о про звільнення працівника ОСОБА_3 з посади завідувача відділенням денного перебування хворих медичного центру Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_3 згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі № 490/53/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46669 грн. 12 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 168/о про звільнення працівника ОСОБА_13 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_13 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, по справі №487/2230/17 року поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 31910 грн. 67 коп.

23 березня 2017 року видав наказ № 171/о про звільнення працівника ОСОБА_14 з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії ДП АМПУ за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в порушення вимог закону, після чого ОСОБА_14 згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року частково зміненого постановою апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 рок, яка набрала законної сили, по справі № 487/2232/17 поновлено на роботі та з Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 50774 грн. 85 коп.

Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» на виконання рішень Заводського районного суду м. Миколаєва, Центрального районного суду м.Миколаєва та Апеляційного суду Миколаївської області було здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівникам на загальну суму 1 020 482 грн. 14 коп., з яких: ОСОБА_18 в сумі 48924 грн. 18 коп. 09.02.2018 року, ОСОБА_19 в сумі 42233 грн. 84 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_16 в сумі 51938 грн. 99 коп. 22.02.2018 року, ОСОБА_2 в сумі 104531 грн. 10 коп. 13.04.2017 року, ОСОБА_20 в сумі 55816 грн. 57 коп. 22.02.2018 року, ОСОБА_21 в сумі 58 989 грн. 39 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_22 в сумі 50118 грн. 32 коп.- 21.02.2018 року, ОСОБА_23 в сумі 23291 грн. 73 коп. 23.02.2018 року, ОСОБА_10 в сумі 62111 грн. 64 коп. 06.03.2018 року, ОСОБА_17 в сумі 36989 грн. 82 коп. 12.02.2018 року, ОСОБА_24 в сумі 54915 грн. 26 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_4 в сумі 56334 грн. 05 коп. 11.04.2018 року, ОСОБА_11 в сумі 42532 грн. 99 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_12 в сумі 53822 грн. 40 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_15 в сумі 51124 грн. 31 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_3 в сумі 37569 грн. 61 коп. 14.09.2017 року, ОСОБА_13 в сумі 37345 грн. 04 коп. 21.02.2018 року та ОСОБА_14 в сумі 56116 грн. 86 коп. 13.03.2018 року.

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно зі статтею 134 ч.1 п.8 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

Згідно із пунктами 13, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги.

Встановлено, що на виконання судових рішень, які набрали законної сили ДП «Адміністрація морських портів України» перерахувала середній заробіток за час вимушеного прогулу поновленим на роботі працівникам : ОСОБА_18 в сумі 48924 грн. 18 коп. 09.02.2018 року, ОСОБА_19 в сумі 42233 грн. 84 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_16 в сумі 51938 грн. 99 коп. 22.02.2018 року, ОСОБА_2 в сумі 104531 грн. 10 коп. 13.04.2017 року, ОСОБА_20 в сумі 55816 грн. 57 коп. 22.02.2018 року, ОСОБА_21 в сумі 58 989 грн. 39 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_22 в сумі 50118 грн. 32 коп.- 21.02.2018 року, ОСОБА_23 в сумі 23291 грн. 73 коп. 23.02.2018 року, ОСОБА_10 в сумі 62111 грн. 64 коп. 06.03.2018 року, ОСОБА_17 в сумі 36989 грн. 82 коп. 12.02.2018 року , ОСОБА_24 в сумі 54915 грн. 26 коп. 08.02.2018 року, ОСОБА_4 в сумі 56334 грн. 05 коп. 11.04.2018 року, ОСОБА_11 в сумі 42532 грн. 99 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_12 в сумі 53822 грн. 40 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_15 в сумі 51124 грн. 31 коп. 14.02.2018 року, ОСОБА_3 в сумі 37569 грн. 61 коп. 14.09.2017 року, ОСОБА_13 в сумі 37345 грн. 04 коп. 21.02.2018 року та ОСОБА_14 в сумі 56116 грн. 86 коп. 13.03.2018 року.

Отже, з урахуванням роз`яснень, викладених в п.20 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, перебіг строку звернення позивачів з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівників, розпочався з дня проведення підприємством належних виплат кожному із працівників. З цього часу обраховується перебіг встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду і прокурора.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності прокурор вказав, що про незаконне звільнення працівників Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та виплату підприємством коштів дізнався зі звернення голови Миколаївської профспілки працівників Морського транспорту Миколаївського морського торговельного порту від 30 липня 2018 року, яке 03 серпня 2018 року було надіслано до Міністерства інфраструктури України, відповідь на яке надана 25 вересня 2018 року.

19 жовтня 2018 року прокуратурою надіслано запити до Міністерства та ДП «Адміністрація морських портів України» щодо наявності підстав для представництва інтересів держави, відповіді на які надано 20 та 07 листопада 2018 року, відповідно.

10 січня 2019 року (тобто через два місяці після отримання відповіді) представники прокуратури ознайомилися в судах з матеріалами цивільних справ про поновлення працівників філії на роботі, а 19 квітня 2019 року (більш ніж через три місяці) направили повторний запит до Міністерства інфраструктури України, на яке 23 травня 2019 року останнім була надана відповідь.

12 вересня 2019 року (майже через чотири місяці після надання відповіді) заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду із позовом.

Аналізуючи наведене, можна дійти висновку, що прокурор, достовірно знаючи з 30 липня 2018 року про ухвалені у справах судові рішення про стягнення з державного підприємства коштів на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь поновлених працівників та, маючи доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, можливість, в межах наданих повноважень, на ознайомлення з матеріалами цивільних справ, відповіді на запити від Міністерства інфраструктури України та ДП «Адміністрація морських портів України», не звернувся до суду із позовом або позовами після виконання рішення суду про виплату середнього заробітку відносно окремо поновлених працівників у межах встановленого статтею 233 КЗпП України річного строку з дня настання права на пред`явлення регресної вимоги.

Доводи апеляційної скарги про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, колегія суддів визнає неприйнятними. Доводи скарги зводяться до викладення вищенаведених обставин переписки прокурора з Міністерством та підприємством, посиланням на ознайомлення з матеріалами цивільних справ у січні 2019 року, проте не доводять наявність об`єктивних причин, які перешкоджали зверненню до суду у визначені законом строки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність прокурором належними та допустимими доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівників й, як наслідок, відмова у задоволенні пред`явлених позовних вимог, відповідає вимогам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та зроблені із дотриманням норм цивільного процесуального права.

Помилкове посилання суду на положення ЦК України не призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи скарги заступника прокурора Миколаївської області, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2020 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області, подану в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України», залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 травня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова