Справа № 466/6507/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/1585/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 рокуу складі судді Свірідової В.В.

у справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом (а.с.1-3 т.1), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним вище кредитним договором станом на 08.05.2015 року у розмірі 1058491 грн. 41 коп., з якої: 11405,02 доларів США (236340,07 грн.) прострочена заборгованість за тілом кредиту; 2565,37 доларів США (53160,78 грн.) прострочена заборгованість по процентах; 768990 грн. 56 коп. пеня, нарахована за період з 08.05.2014 року по 08.05.2015 року.

27.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив поновити строк позовної давності, визнати недійсним кредитний договір №1-214/205 від 18.07.2007 року та, застосувавши двосторонню реституцію, стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у його користь 18701,50 доларів США, які за висновком судово-економічної експертизи від 15.03.2016 року становлять фактичну суму переплати за кредитом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.05.2017 року в задоволенні первісного позову ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №1-214/205 від 18.07.2007 року, укладений між ТОВ «Банк « Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

Стягнуто з ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 за правилами реституції 18701,50 доларів США.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року скасовано і прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року постанову Апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2018 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку про відсутність у кредитному договорі встановлених законодавством обов`язкових умов, необхідних для його укладення, невірно застосувавши до спірних правовідносин норми ст.ст.1 та 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами», оскільки вони не містять положень щодо істотних умов кредитного договору, а сам Закон стосується іпотечного кредитування, чого немає в даній справі.

Судом не було враховано, що ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними, а будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення банком умисних дій на введення позичальника в оману матеріали справи не містять, тому висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях.

На думку апелянта, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що вони бажали укласти договір, його укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з сторін не була примушена до укладення такого договору, а отже, волевиявлення позичальника було вільним і відповідало його внутрішній волі, при укладенні договору позичальнику були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити, а позов банку задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна»24 квітня 2020 року надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» було залучено до участі у справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

24 квітня 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна»надійшла заява про відмову від позову в порядку ст. ст. 206, 373 ЦПК України. Зазначає, що між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна»та ОСОБА_1 було укладено договір про добровільне врегулювання боргу шляхом реструктуризації №10518688. ОСОБА_1 повністю виконав передбачені договором обов`язки по сплаті узгодженої суми заборгованості перед новим кредитором, та отримав довідку про відсутність майнових претензій до нього з боку ТОВ Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», а тому просить прийняти відмову від позову.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також, окрім цього, згідно п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

Підстав для відхилення заяви про відмову від позову та неприйняття такої відмови, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на вказане, а саме те, що позивач, усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії, відмовилась від позову та просить провадження у справі закрити, подавши про це відповідну заяву, підстав для неприйняття такої відмови від позову судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти та, відповідно, оскаржуване судове рішення визнати нечинним із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 55, 255, 367, 368, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» від позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року визнати нечинним та закрити провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді