справа № 462/4121/19
УХВАЛА

13 травня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

прокурора Гальчинського С.О.

представника відповідача Лазор А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, до ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу і витребування майна,

встановив:

Заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся в суд з позовом, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, до ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ДП МО України «Західвійськбуд», в якому просить визнати недійним договір купівлі-продажу будівель від 18.06.2003 року, укладений між ДП МО України «Західвійськбуд» та приватним підприємцем ОСОБА_3 , в частині відчуження майна загальною площею 1839,2 кв. м, літери «А-1», «І-1», «Д-1», «З-1», «Ж-1», «Г-1», «Л-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та застосувати наслідки недійсності правочину; витребувати від фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та від ОСОБА_1 на користь держави в особі МО України нежитлові будівлі загальною площею 1839,2 кв. м, літери «А-1», «І-1», «Д-1», «З-1», «Ж-1», «Г-1», «Л-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.12.2019 року суд прийняв відмову прокурора від позову в частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину і закрив провадження у справі в цій частині.

16.01.2020 року представником відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокатом Лазор А.О. подано суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування клопотання посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05.06.2018 року у справі №338/180/17. Зазначає, що з 15.12.2017 року саме господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. На час звернення прокурора з даним позовом підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 вже припинено 12.04.2013 року.

В судовому засіданні 13.05.2020 року представник відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокат Лазор А.О. клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, та доповнив, що у даному спорі договір купівлі-продажу будівель від 18.06.2003 року, щодо якого заявлено вимогу про визнання його недійсним в частині відчуження майна загальною площею 1839,2 кв. м, укладено між ДП МО України «Західвійськбуд» та ФОП ОСОБА_4 , тому спір пов`язаний, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, тому підлягає розгляду господарським судом.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність, зокрема, вказує на відсутність доказів того, що договір від 18.06.2003 року укладено ОСОБА_6 у зв`язку з її підприємницькою діяльністю чи для здійснення такої діяльності, тому у представника відповідача відсутні підстави стверджувати про те, що даний спір пов`язаний з підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 , що здійснювалась нею раніше, а отже відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Позивач Міністерство оборони України і відповідач ДП МО України «Західвійськбуд» не забезпечили явку в судове засідання свої уповноважених представників, натомість кожен з них подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши доводи представника відповідача, який звернувся із клопотанням, та прокурора, дослідивши клопотання і його обґрунтування, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований ЦПК України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема, щодо юрисдикції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас, пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Частина 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачає, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до вимог ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є визнання недійним договору купівлі-продажу будівель від 18.06.2003 року, укладеного між ДП МО України «Західвійськбуд» та приватним підприємцем ОСОБА_3 , в частині відчуження майна загальною площею 1839,2 кв. м, літери «А-1», «І-1», «Д-1», «З-1», «Ж-1», «Г-1», «Л-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та витребування вказаних нежитлових будівель від фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та від ОСОБА_1 на користь держави в особі МО України.

Згідно оспорюваного договору від 18.06.2003 року, однією із сторін - покупцем за договором є ОСОБА_4 , яка є відповідачем у справі. Даний договір вона уклала, виходячи з його змісту, як приватний підприємець, а не як фізична особа, яка не має такого правового статусу, а відтак договір укладено відповідачем під час здійснення своєї господарської діяльності як фізичної особи-підприємця.

Суд відхиляє доводи прокурора про те, що договір від 18.06.2003 року міг бути укладений ОСОБА_6 не для здійснення підприємницької діяльності, оскільки таке твердження, з огляду на визначення в договорі статусу покупця як приватного підприємця, є припущенням, на якому згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України не може ґрунтуватись доказування.

Крім того, згідно відомостей з ЄДР стосовно ФОП ОСОБА_1 (а.с. 53-55) основним видом її діяльності було надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Між тим, на час звернення прокурора з даним позовом 27.06.2019 року, підприємницьку діяльність відповідача ФОП ОСОБА_6 припинено 12.04.2013 року.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що стороною у даній справі є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, а цей спір пов`язаний, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, суд вбачає в даному випадку ознаки господарського спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, відтак справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і підлягає закриттю.

Керуючись ст. 19, 255, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, до ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу і витребування майна - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких позовних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у звязку із закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду, згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, через Залізничний районний суд м.Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вказані процесуальні строки, згідно з п.3 Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний