справа № 208/367/20
№ провадження 2-з/208/57/20
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М.,

розглянувши заяву представника заявника Приватного підприємства «Світлана-2000» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Світлана-2000» до ОСОБА_1 , головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петрова О.В., Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик В.В. про визнання недійсною та скасування постанови державного виконавця про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 108 від 04.02.2019 року, -

в с т а н о в и в:

Представником заявника Приватного підприємства «Світлана-2000» надано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: будівлю кафе, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити вчинення будь-яких дій щодо відчуження та реалізації даного майна; заборонити вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за Приватним підприємством «Світлана-2000», а також заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії направленні щодо відчуження та реалізації такого майна.

Свою заяву представник заявника мотивує тим, що спірне нерухоме майно, а саме: будівля кафе, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перейшла у власність ОСОБА_1 та є загроза того, що дане майно буде нею або відчужене або перереєстроване на іншу особу у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність відкритого провадження за позовом ПП «Світлана 2000» до неї та державного виконавця очевидно буде намагатися продати таке майно, або в будь-який інший спосіб перереєструвати право власності на іншу особу тому, що в разі задоволення позову позивач буде мати законне право на повернення спірного переданого нерухомого майна.

Вивчивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів заяви, представником заявника не доведена необхідність накладення арешту на майно, яке на праві власності належить іншій особі, а саме на нерухоме майно - будівлю кафе, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною вчиняти будь-які дії направленні щодо відчуження та реалізації такого майна та не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника заявника не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника заявника Приватного підприємства «Світлана-2000» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Світлана-2000» до ОСОБА_1 , головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петрова О.В., Приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик В.В. про визнання недійсною та скасування постанови державного виконавця про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 108 від 04.02.2019 року, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Похваліта С. М.