РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила наступне.

На виконанні приватного виконавця Сколибога О.С. перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 103 555,01 гривень на підставі виконавчого напису №1628, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10.10.2017 року.

Посилаючись на те, що приватний нотаріус Хара Н.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувалася нечинними положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, зокрема пунктом 2, на який посилався нотаріус у виконавчому написі, позивач просить визнати виконавчий напис № 1628, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позову, на виконання якої 11.01.2020 року позивачем надано заяву про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 16.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Заяв по суті справи до суду не надходило.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача ПАТ „ПУМБ" у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суду надав копії матеріалів, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач приватний виконавець Сколибог О.С. у судове засідання також не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справі, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № GP-5338727 від 31.10.2013 року на суму 45 760 гривень, відповідно до якого ОСОБА_1 відкрито поточний картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку. (а.с. 31).

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Кредит», що підтверджується матеріалами справи.

10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було видано виконавчий напис за реєстровим номером 1628, відповідно до якого пропонується звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 за кредитним договором № GP-5338727 від 31.10.2013 року, за період з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року в загальному розмірі 103 555,01 гривень (а.с. 17).

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Виконавчий напис за реєстровим номером 1628 від 10.10.2017 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Сколибога Олександра Сергійовича, за яким постановою від 03.04.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 56042669 звернено стягнення на заробітну плату позивача ОСОБА_1 (а.с. 15).

На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованості позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За змістом ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте нотаріусом не враховано, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року на час їх застосування, а саме 10.10.2017 року, при винесені виконавчого напису нотаріуса за реєстровим номером 1628 від 10.10.2017 року, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису реєстровий номер 1628 від 10.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. керувалася нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 1428229, адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни (адреса: АДРЕСА_2 ), Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича (адреса: м. Запоріжжя, вул. Л. Жаботинського, 50, офіс 102) про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1628, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-5338727 від 31.10.2013 року у розмірі 103 555,01 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.05.2020 року.

Суддя В.В. Калюжна