Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю представника

позивача за довіреністю Котух М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву відповідача ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Сененко Катериною Володимирівною про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення, -

в с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Сененко Катерину Володимирівну, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення, про що зазначено у відзиві на позов (а.с. 57-61). На думку відповідача, відсутні докази, які свідчать про те, що порушені права позивача, а також відсутні підстави для задоволення позовної заяви, оскільки вони є необгрунтованими. Крім того, 04.05.2020 представницею позивачки ОСОБА_1 адвокатом Сененко К.В. подано до суду довідку від 30.04.2020 про детальний опис робіт, виконаних адвокатом, повноваження якого теж підтверджені: договором про надання правничої допомоги від 28.01.2020р., ордером серія ЧК №156755 від 28.01.2020р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.06.2018р.

Вказану заяву прийнято та призначено до судового розгляду.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сененко К.В. не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за довіреністю Котух М.В. заперечував проти задоволення заяви відповідачки про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Також зазначив, що враховуючи ту обставину, що судом винесена ухвала про закриття провадження по справі № 711/10121/19, у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, на його думку, розгляд справи по суті не відбувся. Таким чином, судові витрати, можливо понесені відповідачем, не пов`язані з самим розглядом даної справи та враховуватися судом, відповідно до підпункту 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, не мають. До того ж, розмір таких витрат є необгрунтованим та неспівмірним зі складністю справи, ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки, згідно з договором про надання правничої допомоги від 28.01.2020, у обов`язки клієнта входило забезпечення адвоката всім необхідним (документами та іншими доказами) у потрібній кількості примірників для виконання даних йому доручень. Тобто, адвокат не витрачав часу, зокрема, для збирання доказів по справі. Окрім того, розподіл судових витрат, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено лише у разі задоволення позову, у разі відмови у позові та у разі часткового задоволення позову. Закриття провадження по справі через віднесення її до розгляду іншого судочинства - не входить до даного переліку. А тому, враховуючи вищезазначене, єдиною підставою для компенсації судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у разі закриття провадження по справі, є необгрунтовані дії позивача або зловживання стороною чи її представником процесуальними правами. Між тим, жодних процесуальних прав, визначених даною статтею, позивачем не порушено та зловживань судом не встановлено. Аналогічно необгрунтованих (неправильних) дій позивачем також не здійснено.

Заслухавши думку представника позивача, враховуючи думку відповідачки та її представниці, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

28.12.2019 позивач Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення.

Між тим, ухвалою суду від 27.04.2020 закрито провадження у справі, у зв`язку із тим, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Також позивачу роз`яснено, що дана справа віднесена до розгляду адміністративним судом, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідачки ОСОБА_1 , при розгляді справи № 711/10121/19, була адвокат Сененко Катерина Володимирівна, що підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 28.01.2020р., ордером серія ЧК №156755 від 28.01.2020р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.06.2018р.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правничої допомоги від 28.01.2020, оплата виконаної роботи становить 6000,00 грн. та здійснюється не пізніше одного місяця з дня вступу рішення у справі в законну силу.

04.05.2020 представницею позивачки ОСОБА_1 адвокатом Сененко К.В. подано до суду довідку від 30.04.2020 про детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як передбачено частинами 5 та 6 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, принцип пропорційності розподілу судових витрат може бути не застосований у випадку зловживання стороною процесуальними правами, якщо в позові відмовлено судові витрати можна покласти на відповідача, або можливо задовольнити позов та покласти на позивача судові витрати.

За результатами розгляду заяви відповідаччки ОСОБА_1 , поданої її представником адвокатом Сененко К.В. про стягнення із позивача на її користь витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000грн., понесених по даній цивільній справі, суд вважає, що відповідачем не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача та/чи представника позивача були здійснені в ході розгляду цієї справи та в чому вони виражені. Відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт, що позивач діяв недобросовісно та пред`явив необгрунтований позов; про те, що він систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, а також про те, що позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача, тощо. Слід також зазначити, що саме по собі твердження у відзиві на позов стороною відповідача про те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, не є тими обставинами, що свідчать про недобросовісність дій позивача чи пред`явлення необґрунтованого позову, враховуючи, що судом за результатами розгляду справи, ухвалене рішення про закриття провадження по справі, оскільки вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено нормами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає право відповідача вимагати про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, суд вважає, що у задоволенні заяви відповідача про компенсацію їй позивачем витрат на правничу допомогу слід відмовити, оскільки заява відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

При вирішенні даного питання, судом враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 вересня 2018 року (справа № 148/312/16-ц).

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 3, 4, 13, 133, 141, 142, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Сененко Катериною Володимирівною про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про повернення надмірно нарахованої частини грошового забезпечення, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складений 13.05.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька