справа № 489/1141/20
провадження №2-н/489/199/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21 травня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна, заборгованості за спожиту теплову енергію по особовому рахунку, відкритому для обслуговування квартири АДРЕСА_1 , що виник за період часу з 01.10.2017 по 31.01.2020 в розмірі 23829,93 грн. та судового збору.

Із відповідей Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, заяву про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію подано до малолітньої особи.

Частиною другою статті 42 ЦПК України встановлено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник і боржник.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Тобто, відповідачем (боржником) по справі може бути лише особа наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, так ОСОБА_1 в силу свого малолітнього віку, не наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушення вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 165 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами першим, другим, восьмим, дев`ятим частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтею 354 ЦПК України, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали суду складено 21.05.2020.

Суддя І.В.Коваленко