Справа № 595/2328/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Возилів, Бучацького району, помер чоловік позивачки ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Через відсутність документів, які би за життя спадкодавця посвідчували його право власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Представник позивачки згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов визнає.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 с.Возилів, Бучацького району, померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району, Тернопільській області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 138 від 06.05.2020 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою.

Після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 07.12.2010 року і посвідчений секретарем Возилівської сільської ради.

Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, заповіла чоловіку позивачки ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 139 від 06.05.2020 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Возилів, Бучацького району, помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району, Тернопільській області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою №465 від 16.08.2019 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою, довідкою № 139 від 06.05.2020 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , вбачається, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_2 .

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією вказаної заяви

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу № 362/01-24 від 09.09.2019 року, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,81,200,263-265 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1261 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну

частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора