Провадження №2/359/1102/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 9 березня 2001 року сторони уклали шлюб. Під час якого у них народились дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання. Позивач надіслав заяву (а.с.25), в якій він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 9 березня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАГС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №60. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 9 березня 2001 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_4 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 18 травня 2017 року, серії НОМЕР_3 від 2 жовтня 2008 року (а.с.6-7).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_1 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №0.0..2 від 12 листопада 2019 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 9 березня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №60, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець