Номер провадження: 22-ц/813/3303/20
Номер справи місцевого суду: 2-5830/09
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному проваджені, у відсутності учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк», на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», Державний нотаріус Сьомої державної нотаріальної контори Мельник Л.В., про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на квартиру,

встановив:

23 червня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа КП «ОМБТІ та РОН», Державний нотаріус Сьомої державної нотаріальної контори Мельник Л.В., про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 квітня 2008 року між його дружиною ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою він спільно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Дружина позивача протягом останніх років знаходиться під його постійним наглядом, оскільки вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Вона час від часу втрачає пам`ять та не пам`ятає більшість подій, які з нею відбуваються, у зв`язку з чим з 2004 року вона перебуває на обліку в Одеському психоневрологічному диспансері. Стан здоров`я дружини позивача значно погіршився на початку 2008 року, внаслідок чого вона не порадившись з ним, 08 квітня 2008 року подарувала належну їй на праві приватної власності квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у якій подружжя постійно мешкають, своєму сину - ОСОБА_2 - відповідачу по справі.

Вказаний договір дарування був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1778 09.04.2008 року у КП «ОМБТІ та РОН». Зважаючи на вищевикладені події, позивач змушений був звернутися з заявою до Суворовського районного суду м. Одеси про визнання недієздатною ОСОБА_3

27.03.2009 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси його заява була задоволена, ОСОБА_3 було визнано недієздатною з січня 2008 року. Тому, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1778.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 реєстраційний номер № НОМЕР_1 , номер запису 365 в книзі 32 доп.к. - 147 від 09.04.2009 року.

Повернуто ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , визнавши право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2009 року, та постановлення нового, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2020 року була задоволена заява представника АТ «Укрсоцбанк» та замінено вказане товариство на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк» (а.с.177-178).

До суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 20.05.2020 року, на 13.00 год.учасники справи не з`явились, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 180-182), у тому числі представник АТ «Альфа-Банк» Борщенко К.Ю. (а.с.179). При цьому, позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 і третя особа - Державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. повідомлені про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 193-198).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна (далі - Конвенція), стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, з наступними змінами (а.с.199), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 22.05.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, письмових пояснень на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2008 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали договір дарування квартири під АДРЕСА_1 , та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 63,3 кв.м., в тому числі житловою площею 46,7 кв.м. Згідно цього договору, який посвідчений Державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник JI.B., зареєстровано за № 2-1778, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 вищевказану квартиру. У подальшому право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 365 в кн. 32 доп. к-147 від 09.04.2008 року.

Квартира АДРЕСА_1 належала дарувальнику ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.1998 року (справа № 2-55/98), зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» № 365, в кн. 5 дод. К-88 (а.с.12-15).

Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2009 року, справа № 2-О-134/09 p. визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною з січня 2008.

Відомостей про те, що вказане судове рішення скасоване або не набрало законної сили, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що на момент укладення спірного договору дарування квартири - 08.04.2008 року, дарувальник ОСОБА_3 була недієздатною, то зазначені обставини є встановленими і додатковому доказуванню не підлягають, як було передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України, в редакції, яка була чинною станом на 29.08.2009 року, так і ч. 4 ст. 82 ЦПК України, в редакції, яка є чинною на теперішній час.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що коли відбувалось укладення договору дарування, дарувальник ОСОБА_3 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, враховуючи, що суд визнав недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник JI.B., суд обгрунтовано визнав недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер запису 365 в книзі 32 доп.к.-147 від 09.04.2009 року.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що даний договір є неукладеним, а тому у суду відсутні підстави для визнання його недійсним, є безпідставними, оскільки даний договір є укладений і, як було зазначено вище, посвідчений Д ержавним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник JI.B., та зареєстрований в реєстрі за № 2-1778.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375,381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», залишити беззадоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення, яке складено 22.05.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра