Справа № 686/4681/20
Провадження № 2/686/2523/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13 травня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника

позивача Задорожної О. В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 27.10.2017 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 17007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до кредитного договору № НМН7NN00000203 від 06.08.2008 р. грошових коштів таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом. Також просить повернути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті у виконавчому провадженні №55903099 за виконавчим написом № 17007 від 27.10.2017 року грошові кошти - у розмірі 6851,38 грн.

В обґрунтування позову вказав, що в грудні 2019 р. він дізнався, що 21 березня 2018 р. постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області відкрито виконавче провадження № 55903099 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. №17007 від 27 жовтня 2017 р. про стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів за кредитним договором № НМН7NN00000203 від 06 серпня 2008 року у розмірі 106 159 грн. 75 коп., з яких: 14575,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14005,33 грн. - заборгованість за відсотками; 921,57 грн. - заборгованість з комісії; 71364,42 грн. - заборгованість з пені; 250,00 грн. - заборгованість по штрафам (фіксована частина); 5043,32 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості).

Виконавчий напис №17007 від 27 жовтня 2017 р. вчинено з грубими порушеннями чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

За вказаним виконавчим написом з нього стягнуто заборгованість, яка уже стягнута рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2013 року у справі №686/2318/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 . Зокрема, стягнуто заборгованість за кредитним договором № НМН7NN00000203 від 06 серпня 2008 року у розмірі 85 438 грн. 85 коп., з яких: 14575,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14005,33 грн. - заборгованість за відсотками; 921,57 грн. - заборгованість з комісії; 55 936,84 грн. - заборгованість з пені. На виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист №686/2318/13 від 28.05.2013 року та відкрито виконавче провадження №50261002. Повторне стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса є неправомірним. Також неправомірним є нарахування відповідачем пені за кредитним договором після набрання чинності рішенням суду, яким з боржника достроково стягнуто всю суму заборгованості, оскільки після письмової вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості кредитний договір припиняє свою дію, а банк втрачає можливість подальшого нарахування та стягнення з боржника відсотків та пені за таким кредитним договором. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 14.02.2018 року у справі №564/2199/15-ц, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Необґрунтованим та неправомірним є стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса штрафу, про що також зазначено у рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2013 року у справі №686/2318/13-ц. Боржнику за одне і те саме порушення умов договору було нараховано декілька видів неустойки, що суперечить ст.61 Конституції України, тому у цій частині позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено.

Виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням строків давності передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Стягувачем за виконавчим написом нотаріуса №17007 стягується заборгованість з 06.08.2008 року.

Нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі інших документів, ніж ті, які передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Законом України «Про нотаріат» (ст.88) визначено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до п.2 зазначеної Постанови для одержання виконавчого напису при стягнені заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин нотаріусу надаються 1) оригінал кредитного договору; 2) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі розрахунку заборгованості за договором станом на 27.06.2017 року, а не на підставі виписки із рахунку боржника, як того вимагає постанова КМУ №1172.

Вказує, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором взагалі не передбачене чинним законодавством. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (а саме пунктом 2), Перелік документів доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин» і передбачено можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 (яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року) п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року (щодо вчинення виконавчого напису на кредитному договорі) визнаний недійсним. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 року у справі 910/13233/17. Однак, Переліком в редакції від 29.11.2001 не передбачено одержання виконавчого напису за кредитним договором.

Відповідно до довідки Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому №24690 від 18.02.2020 станом на 18 лютого 2020 року в рамках виконавчого провадження №55903099 на рахунок стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» перераховано заборгованість у сумі 6851, 38 грн. Позивач вважає, що оскільки виконавчий напис №17007 від 27.10.2017 року є протиправним і незаконним, то стягнуті за виконавчим написом на користь ПАТ КБ «Приват Банк» з боржника кошти відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України підлягають стягненню на користь Позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти постановлення заочного рішення суду не заперечила.

Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, направив заяву про слухання справи у його відсутності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання.

30.03.2020 р. надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання без його участі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.04.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

16.04.2020 р. надійшло клопотання третьої особи про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. №17007 від 27 жовтня 2017 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» несплачену в строк заборгованість за кредитним договором №НМН7NN00000203 від 06 серпня 2008 року у розмірі 106159,75 грн., з яких: 14575,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14005,33 грн. - заборгованість за відсотками; 921,57 грн. - заборгованість з комісії; 71364,42 грн. - заборгованість з пені; 250,00 грн. - заборгованість по штрафам (фіксована частина); 5043,32 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості).

Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області ВП № 55903099 від 21.03.2018 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 17007, виданого 27.10.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 107959,75 грн.

Також рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2013 року у справі №686/2318/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №НМН7NN00000203 від 06 серпня 2008 року у розмірі 85 438 грн. 85 коп., з яких: 14575,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14005,33 грн. - заборгованість за відсотками; 921,57 грн. - заборгованість з комісії; 55 936,84 грн. - заборгованість з пені та судовий збір у сумі 854,38 грн.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ВП № 50261002 від 22.02.2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 686/2318/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 86293,23 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно із ст. 87 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок Верховного Суду міститься у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц.

Оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2013 року у справі №686/2318/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №НМН7NN00000203 від 06 серпня 2008 року у розмірі 85 438 грн. 85 коп., тобто спір щодо заборгованості було вирішено по суті, тому потворне її стягнення за виконавчим написом є неправомірним. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 фіксованої та процентної частини штрафу. Окрім того, з виконавчого напису слідує, що з 06.08.2008 р. по 27.06.2017 р. нараховано пеню в сумі 71364,42 грн., що є неправомірним, оскільки за змістом ст.ст.546, 549, 550, 551 ЦК України неустойка за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання, а відтак може нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, де Велика Палата вказала, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Також суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржник виходячи з наступного.

Для вчинення виконавчого напису представником відповідача приватному нотаріусу Швецю Р. О. були надані такі документи: заяву про вчинення виконавчого напису; кредитний договір (анкету-заяву позичальника); розрахунок заборгованості за договором; копія письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором;опис вкладення у цінний лист.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

П. 2 постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», Перелік документів доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин». Передбачено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року визнано недійсним.

З огляду на зазначене, відповідні положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Установлені судами обставини свідчать, що серед документів наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Разом з тим, суд відхиляє твердження позивача щодо того, виконавчий напис вчинено із порушенням строків давності, передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки кінцевий термін повернення кредиту становить 04.08.2013 р., в той час як виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 27 жовтня 2017 року, тобто в межах визначеного законом трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Проте відхилення наведеного аргументу представника позивача не спростовує наявності підстав для задоволення позову, які були проаналізовані судом.

За таких обставин, врахувавши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, слід визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 27 жовтня 2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 17007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів, таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого напису нотаріуса напису

№ 17007, виданого 27.10.2017 р. з ОСОБА_1 стягнуто 6851,38 грн., що підтверджується листом Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому №24690 від 18.02.2020 р.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Оскільки підстава набуття банком грошових коштів відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з банку на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6851,38 грн., стягнуті у виконавчому провадженні №55903099 за виконавчим написом №17007 від 27.10.2017 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст. ст. 18, 22, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 1, 34, 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ст.ст. 10,13,18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 27 жовтня 2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 17007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів, таким, що не підлягає виконанню.

Повернути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті у виконавчому провадженні №55903099 за виконавчим написом № 17007 від 27.10.2017 року грошові кошти - у розмірі 6851,38 гривень та 840 гривень 80 копійок сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПАТ КБ «ПриваБанк», знаходиться за адресою:

вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 49094, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, місцезнаходження: вул. Лютеранська, 3, нежитлові приміщення. 3 №1 по №5 м. Київ, 01001.

Повний текст рішення складено 23.05.2020 року.

Суддя: О.В. Мазурок