Справа № 161/2577/20
Провадження № 2/161/1664/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким з 15.09.1973 перебувала у зареєстрованому шлюбі. На випадок смерті ОСОБА_2 заповіт не залишив. Спадкування здійснюється за законом, вона є спадкоємцем першої черги. 21.11.2019 звернулася до Першої Луцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 23.01.2020 державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на приміщення шиномонтажної майстерні в буд. АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно.

Спадщину прийняла у встановлений законом строк, однак з незалежних від неї причин позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно.

А тому, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_2 , а саме: на приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 20.02.2020 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Позивач подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Від відповідача Луцької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у вирішенні справи покладались на розсуд суду.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, спадкову справу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15), вбачається що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 з 15 вересня 1973 року і по день смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем ОСОБА_2 .

Позивач в своєму позові просила визнати за нею право власності на майно, яке належало її чоловіку, однак не було зареєстроване за останнім у встановленому законом порядку, а саме: на приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 .

Так, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку судом встановлено, що земельна ділянка в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва та експлуатації шиномонтажної майстерні, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_2 , за погодженням місця розташування земельної ділянки для встановлення шиномонтажної майстерні, зареєстрував 18.02.2000 за №25 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 12-14).

З технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна в АДРЕСА_2 приміщення шиномонтажної майстерні ) встановлено наявність майна в натурі. Користувачем даного майна вказано ОСОБА_2 (а.с. 6-9). Даний технічний паспорт було виготовлено станом на 28.03.2003.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС України, чинного на момент набуття земельної ділянки та проведення будівництва шиномонтажної майстерні, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 було побудоване під час перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , то воно належало їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Виходячи з рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, на момент смерті ОСОБА_2 йому як спадкодавцю та його дружині ОСОБА_1 належало по 1/2 частині нерухомого майна.

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 .

Заповіт на спадкове майно померлий ОСОБА_2 не складав. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1 та син ОСОБА_3

ОСОБА_1 в установлений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_3 - подав заяву про відмову від належної йому частки у спадковому майні, після смерті батька.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

З матеріалів спадкової справи №612/2019 заведеної до майна померлого, судом встановлено, що позивачу видано свідоцтво про право власності на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - квартиру АДРЕСА_4 , та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку цієї ж квартири, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Однак свідоцтво на спадщину на майно - приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 , не отримала у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, про що державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 5).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України.

Оскільки, в спадкоємця відсутній правовстановлюючий документа на спадкове майно, позивач об`єктивно позбавлена можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 в цілому (1/2 частка у спільному майні подружжя + 1/2 успадкована частка після смерті чоловіка).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 328, 392, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на приміщення шиномонтажної майстерні по АДРЕСА_2 в цілому, а саме:

-на 1/2 частину приміщення, як на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-на 1/2 частину приміщення, як на частку у спільному майні подружжя.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.05.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій