Справа №521/3743/20
Провадження №2-о/521/116/20
УХВАЛА

27 квітня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кредитна спілка «Козацька» про встановлення факту припинення трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кредитна спілка «Козацька» про встановлення факту припинення трудових відносин з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) між Кредитною спілкою «Козацька», та ОСОБА_1 , з посади голови правління.

Вирішуючи питання щодо поданої заяви та відкриття окремого провадження, суддя прийшла до висновку про таке.

В Листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Проте, у поданій заяві до суду мети встановлення юридичного факту, вказано не було.

Також, згідно до того ж Листа Верховного Суду України від 01.01.2012р., на відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Проте, належних доказів до суду на підтвердження вимог заяви, які б вказували на таку суттєву ознаку, як безспірність, до заяви долучено не було.

Так, заявниця ОСОБА_1 , просить встановити факт припинення трудових відносин з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) між Кредитною спілкою «Козацька», та ОСОБА_1 , з посади голови правління.

Проте, при цьому навіть не вказано, де саме знаходилось її робоче місце, яку заробітну плату, як голова правління, вона отримувала.

Також, з поданої роздруківки, яку нею надано до суду та не завірено у відповідності до ст. 95 ЦПК України, в якій вказано аркуші:1,8,9-11, вбачається, що місцезнаходження юридичної особи Кредитної спілки «Козацька»: АДРЕСА_1 Пушкінська АДРЕСА_2 .

Тобто, якщо слідувати зазначеному, оскільки ОСОБА_1 у заяві до суду вказано, що вона знаходиться на посаді голови правління в Кредитній спілці «Козацька», то саме ця адреса: АДРЕСА_2 і є її робочим місцем, як голови правління Кредитної спілки «Козацька».

Проте, заявниця ОСОБА_1 , надала копії конверту з зазначенням відправлення своєї заяви про звільнення саме на цю адресу, тобто на адресу Кредитної спілки «Козацька», в якій вона є головою правління.

Більш того, згідно до наданої до суду копії конверту на адресу Кредитної спілки «Козацька», на конверті заявницею вказано, що засоби зв`язку Кредитної спілки «Козацька», їй невідомі.

Тобто, з указаного вбачається, що відправляючи кореспонденцію на адресу Кредитної спілки «Козацька», в якій, як слідує з її заяви до суду, є саме вона головою правління, вона вказує на конверті, що засоби зв`язку Кредитної спілки «Козацька», головою правління якої є вона, їй невідомі.

Враховуюч наведені протиріччя заяви, з якої не можливо визначитись щодо розгляду заяви в межах окремого провадження, заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для надання доказів на підтвердження вимог заяви, тобто, надано строк для усунення недоліків.

Проте, замість того, щоб виконати вимоги ухвали суду, як того вимагає діюче законодавство, всупереч встановленим нормам закону, представником заявниці було надано до суду заяву, в якій вона вказала, що з метою захисту прав і свобод громадянина України, а саме права на звільнення за власним бажанням з посади голови правління Кредитної спілки «Козацька» з 25.11.2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення цього факту, бо законом, як вона вважає, не передбачено іншого порядку його встановлення.

Також, представником у цій заяві вказано, що з поданих доказів вбачається мета звернення

ОСОБА_1 до суду, а саме - реалізація права на звільнення за власним бажанням, яке не було реалізоване у позасудовому порядку не через вину заявника.

Щодо підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з КС

«Козацька», вона вказала, що вважає за необхідне додати до заяви посвідчену нею особисто фотокопію трудової книжки ОСОБА_1 , оригінал якої наявний у неї та може бути наданий для огляду на вимогу суду.

Проте, надано ксерокопію першого аркушу та 24 аркушу трудової книжки.

Крім того, трудова книжка ОСОБА_1 , як вона сама вказала, знаходиться не в КС «Козацька», а у неї особисто і нею особисто було посвідчено цих наданих дві сторінки трудової книжки.

Також, представник заявниці вказала, що вона вважає, що підстава для залишення заяви ОСОБА_1 без руху є перевищенням повноважень суду, та, суд, на її думку, «вимагає» надання доказів на підтвердження звернення з заявою до суду у межах окремого провадження про встановлення факту припинення трудових відносин на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням 25.11.2019 року з посади голови правління, і це також, вона вважає перевищенням повноважень суду, оскільки, на її думку, суд цивільної юрисдикції не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо перевірки або вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу.

Також, представник заявниці вважає, що нею достатньо надано доказів суду, щоб суд, у межах окремого провадження, встановив факт припинення трудових відносин з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) між Кредитною спілкою «Козацька» юридична адреса: АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 , з посади голови правління.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У зв`язку з наведеним, суддя звертає увагу, як заявниці, так і її представника, що статтею 44 ЦПК України передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до ч.2 вказаної статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Також, у зв`язку з наведеним, суддя звертає увагу заявниці та її представника на те, що, згідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року, зі змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, зокрема, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок, заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Заявник звернулася до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

У заяві заявниці до суду не вказано для чого саме їй необхідно у межах окремого провадження встановлення факту припинення трудових відносин з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Проте, у тій же заяві заявниця вказує, що є особою пенсійного віку і ч. 1 ст. 38

КЗпП зобов`язує власника або уповноважений орган роботодавця розірвати трудовий договір у

строк, про який просить працівник.

Також, посилаючись на КЗпП України, у заяві ОСОБА_1 вказано, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, зокрема, вихід на пенсію, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Проте, доказів відправлення та отримання засновниками Кредитної спілки «Козацька», її заяви про звільнення, нею до суду не було надано.

В заяві ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, заявницею вказано, що цей факт необхідно встановити їй для реалізації права ОСОБА_1 на звільнення з посади голови правління Кредитної спілки «Козацька».

У зв`язку з указаним, суддя звертає увагу як заявника, так і її представника на те, що у ч. 2 ст. 315 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року, з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: при вирішенні питання про підвідомчість справи, суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови, в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК (ЦПК 2017 року ч. 1 ст. 186), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній. Також не можуть бути встановлені в порядку окремого провадження факти щодо трудового стажу.

У разі відмови роботодавця привести фактичні відносини з громадянином у відповідність до вимог трудового законодавства, факт трудових відносин, може бути встановлений у судовому порядку, враховуючи наявність спору у позовному провадженні.

Відмову роботодавця, заявницею до суду не надано, як і не надано доказів отримання засновниками Кредитної спілки її заяви про звільнення.

Також, для чого необхідно встановити факт, ОСОБА_1 не вказано (хоча заявник зобов`язаний вказати).

Як вбачається з поданої заяви, в ній відсутня конкретика необхідності встановлення даного факту.

Проте, з поданої заяви вбачається, тобто, заявник сам фактично вказує в заяві про його порушене право, тобто вбачається спір про право.

Частинами 1 і 2 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Системне тлумачення цих норм свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Так, заявник фактично просить про звільнення з посади голови правління з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) та припинення трудових відносин між Кредитною спілкою «Козацька» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, в даному випадку описовою частиною заяви до суду та вимогами заяви до суду підтведжується, що існує спір, який розглядається у порядку позовного провадження.

Також, фактично з цієї поданої до суду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право нарахування стажу та заявник вважає необхідним встановити і дату звільнення, про що зазначає в своїй заяві, що вказує на наявність трудового спору, який розглядається в поряду позовного провадження.

Таким чином, законом встановлено інший порядок розгляду справи про встановлення припинення трудових відносин та звільнення з посади голови правління ОСОБА_1 з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Тому, враховуючи викладене, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Така відмова, на думку суду, буде відповідати вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року, зі змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якій в п.1 указано, що в порядку окремого провадження розглядаються такі справи, якщо встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право, а в п.2 указано, що відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена до суду.

При цьому, суддя роз`яснює заявнику про можливість звернення до суду з позовною заявою.

Крім того, вважаю за необхідне вказати заявнику, що ним взагалі не сплачено судовий збір та не додано квитанції про його сплату, як і не вказано підстав для звільнення від сплати судового збору, що є обов`язковою умовою для прийняття судом заяви у межах окремого провадження про встановлення факту.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кредитна спілка «Козацька» про встановлення факту припинення трудових відносин та звільнення з посади голови правління ОСОБА_1 з 25 листопада 2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Повернути заявнику разом із заявою додані до неї копії документів.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 353-354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук