Справа № 266/7126/19
Провадженя№ 2/266/334/20
14 травня 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва пр. право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину та договору дарування. В даній квартирі крім неї, іі чоловіка та дітей зареєстровано з 08.09.1998 р. її бабуся - відповідач ОСОБА_2 , яка мешкає фактично за іншою адресою. Відповідач не цікавиться житловою площею, не сплачує комунальні послуги. Вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_2 у добровільному порядку не виявилося можливим, оскільки остання відсутня за місцем реєстрації та мешкає за межами України. Просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її рідною бабусею. В спірній квартирі вона не мешкає понад рік без поважних причини, оскільки спочатку мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , а у травні 2019 року взагалі виїхала до Російської Федерації. Тому вважає, що відповідач втратила право користування житлом. В подальшому надала письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, у разі неявки відповідача.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ухвалою суду від 28.01.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.
У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав.
Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу за місцем реєстрації, не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя за закінченням терміну зберігання. У зв`язку із чим 13.03.2020 р., 16.04.2020 р. було розміщено оголошення на сайті Судової влади України про розгляд справи.
В судове засідання про яке відповідач ОСОБА_2 повідомлена належним чином в порядку ст. 128, 129 ЦПК України не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Приймаючи до уваги позицію позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши позивача, допитавши свідка ОСОБА_3 розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.1996 року №1-827, договору дарування частини квартири від 10.07.2013 р.. №4-359. Право власності Позивача зареєстровано в БТІ та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 6, 7, 8, 33, 39).
Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 06.12.2019 р. №24-1307-3197 у спірній квартирі окрім позивача зокрема зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 10).
Позивач, як на підставу для визнання відповідача таким, що втратив право проживання в даній квартирі, посилається на ст.405 ЦК України.
Згідно ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач вказав, що Відповідач є її бабусею тобто членом її сім`ї, однак у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі з 2018 р., що підтверджується актами обстеження матеріально - побутових умов сім`ї та показами свідка ОСОБА_3 , просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом.
Вказані доводи перевірені судом, так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є чоловіком позивача, а відповідач ОСОБА_2 є бабусею позивача. До квітня 2019 року ОСОБА_2 проживала разом з ними у квартирі належній його дружині. До того часу вона місяць мешкала, потім на пів роки могла виїхати, потім знов поверталася. У травні 2019 року вона поїхала до РФ до своєї доньки і повідомила, що поїхала на зовсім, але зніматись з реєстрації місця проживання не бажає.
З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації вбачається, що ОСОБА_2 перетинала кордон України у напрямку виїзд 19.05.2019 року ( а.с.42).
Таким чином позивачем не доведена обставина відсутності відповідача за місцем реєстрації саме без поважних причин понад один рік, що є вирішальним при вирішенні такого роду спорів.
Інших підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивачам не наведено.
Той факт, що відповідач не несе витрат на утримання квартири і не оплачує комунальних послуг, як про це заявляє позивач, не є підставою для припинення його права користування житловим приміщенням.
Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.
Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №22/1492 від 20.08.2018 р. та №2/1923 від 17.12.2018 р. складені комісією Управління про призначення соціальної допомоги та компенсації департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять достовірних відомостей, що ОСОБА_2 не проживає по місцю своєї реєстрації.
Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- відмовити.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 19.05.2020 р.
Суддя: Шишилін О. Г.