КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/1378/20 Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

Апеляційне провадження № : 22-ц/824/5608/2020 Доповідач: Гаращенко Д. Р.

20 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

при секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Мороза Віталія Вікторовича представника ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2020 про примусове проникнення до житла у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варава Романа Сергійовича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Р.С. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 .

В обґрунтування свого подання зазначив, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 55998726 по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 7 879 047,20 грн.

Боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, має рахунки в банківських установах, проте кошти відсутні.

З метою опису квартири, що зазначена в поданні, яка належить на праві власності боржнику, приватним виконавцем неодноразово було здійснено виходи за місцем знаходження квартири, проте провести опис квартири не вдалося оскільки боржник не надає доступу до квартири.

Приватний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варава Р.С. задоволено. Надано дозвіл приватному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції адвокат Мороз В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, у задоволенні подання приватного виконавця Варава Р.С. відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що виконавцем не доведено вчинення усіх необхідних дій для встановлення переліку майна боржника, як і вчинення зі сторони боржника дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Виконавець не направляв ОСОБА_1 повідомлень і викликів про необхідність з`явитися і надати пояснення про наявність у боржника іншого рухомого чи нерухомого майна, та визначити черговість звернення стягнення на майно.

В Актах приватного виконавця не зазначено, що опис квартири боржника не проведено саме через умисні дії ОСОБА_2 приводу не допуску до квартири.

В судове засідання сторони не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні приватного виконавця Варави Р.С. перебуває виконавче провадження №55998726 відкрите 15.03.2018 по примусовому виконанню виконавчого листа №2610/528/2012, виданого 25.09.2014 Шевченківським районним судом м. Києва на виконання рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 876 224,20 грн.

Постановою від 11.04.2018 приватний виконавець наклав арешт на все нерухоме майно боржника.

13.06.2018 та 18.04.2018 представник боржника знайомився з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про обізнаність боржника відносно існування виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2018, та постановою приватного виконавця від 13.11.2018 замінено сторону стягувача на ОСОБА_4 .

Приватним виконавцем під час встановлення майнового стану боржника з`ясовано що він не має іншого майна на яке можна звернути стягнення.

Суд першої інстанції встановив, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.09.2008.

Квартира та інше нерухоме майно, зокрема земельна ділянка та садовий будинок, гараж, машиномісце передана в іпотеку за договором від 18.09.2008 ОСОБА_4 на забезпечення виконання зобов`язань про повернення грошових коштів в сумі 924 800,00 доларів США в строк до 18.09.2028.

Приватний виконавець направляв вимоги боржнику бути присутнім в певний час за місцем знаходження квартири для можливості проведення опису квартири з метою подальшої її реалізації, проте такі вимоги отримані не були.

Актами приватного виконавця від 11.04.2018, 21.06.2019, 09.07.2019, 11.09.2019, 27.09.2019, 15.10.2019 встановлено, що Варава Р.С. неодноразово виходив за місцем проживання боржника - АДРЕСА_1 з метою опису квартири, проте її опис здійснити не вдалось в зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 .

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції встановив, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та не повертає заборгованість, вважає за можливе задовольнити заявлене подання та для можливості провести опис квартири надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає повністю з наступних підстав.

Колегія суддів встановила, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "СЕБ БАНК" заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 879 047,20 грн.

Постановою приватного виконавця Варавою Р.С. було відкрито виконавче провадження, надано строк для добровільного виконання рішення суду та зобов'язано боржника подати декларацію про доходи.

Постановою приватного виконавця від 11.04.2018 на все майно ОСОБА_1 було накладено арешт.

Згідно з актами приватного виконавця від 11.04.2018, 21.06.2018, 2.07.2019, 11.09.2019, 27.09.2019, 15.10.2019 приватним виконавцем було здійснено вихід на місце проживання боржника з метою проведення опису та фотофіксації майна, але двері квартири були зачинені.

Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що 13.06.2018 та 18.04.2018 представник боржника знайомився з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про те, що боржник обізнаний про існування виконавчого провадження (а.с. 23, 26).

Судом неодноразово замінювалась сторона стягувача за виконавчим провадженням та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2018 (справа №2610/528/2012, провадження №6/761/791/2018) замінено стягувача на ОСОБА_4 .

На підставі зазначеної ухвали постановою приватного виконавця від 13.11.2018 замінено сторону стягувача на ОСОБА_4 .

Приватним виконавцем під час встановлення майнового стану боржника з`ясовано що він не має іншого майна на яке можна звернути стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.09.2008.

Квартира передана в іпотеку за договором від 18.09.2008 ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань про повернення грошових коштів в сумі 924 800,00 доларів США в строк до 18.09.2028.

Інше нерухоме майно, зокрема земельна ділянка та садовий будинок, гараж, машиномісце також передані в іпотеку.

Колегія суддів встановила, що Приватний виконавець направляв вимоги боржнику бути присутнім в певний час за місцем знаходження квартири для можливості проведення опису квартири з метою подальшої її реалізації.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що боржник ОСОБА_1 не здійснює будь яких дій для виконання рішення суду а навпаки здійснює перешкоди приватному виконавцю по виконанню рішення суду.

Колегія суддів вважає повністю доведеним вчинення необхідних дій приватним виконавцем для встановлення переліку майна боржника.

Матеріали справи не містять доказів виконання Боржником вимог приватного виконавця викладені в Постанові про відкриття виконавчого провадження, а тому доводи апелянта про те, що виконавець не направляв ОСОБА_1 повідомлення та виклики колегія суддів відхиляє.

Представник боржника двічі знайомився з матеріалами виконавчого провадження та постановою про відкриття виконавчого провадження, то боржник вважається свідомим щодо обставин виконавчого провадження.

Неявка Боржника до приватного виконавця з метою врегулювання питання щодо погашення боргу, не надання відповідної декларації по отриманню доходів, не отримання повідомлень, та уникнення від виконання рішення суду, свідчить про наявність перешкод з боку Боржника по виконанню рішення суду.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Мороза Віталія Вікторовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль