Справа №701/1602/19
Провадження №2/701/80/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді - Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач з 2010 року перебувала у цивільному шлюбі, а з 20 серпня 2014 року - у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Запоріжжя Запорізької області. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №149 від 20 серпня 2014 року.

Від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тривалий час з ОСОБА_2 вони не проживають. Спільне господарство не ведуть. Майнового спору не мають. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте з листопада 2011 року засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя та перебуває у місцях позбавлення волі. Дочки він не утримує, про її можливості виховувати і утримувати самостійно дитини та її потребами він не цікавиться. Подальше продовження сімейних стосунків вважає неможливими, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за її місцем проживання підтримала в повному обсязі.

Відповідач, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з Вільнянської виправної колоній №20 позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог позивача.

Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами був укладений 20 серпня 2014 року шлюб який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №149 від 20 серпня 2014 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 18.12.2018 року серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_3 НОМЕР_4 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила дочку ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач (а.с.8).

На даний час відповідач ОСОБА_2 , відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії №20.

Згідно позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя у них не склалось, шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, воно суперечить їх інтересам.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Однак, як зазначила позивач, вона не бажає миритися з чоловіком, а тому суд не може примусити її зберегти шлюб.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Ч. 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України (в редакції на 2007 р.). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч. 7 ст. 240 ЦПК України).

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України).

Із наведеного вище вбачається, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Встановивши, що шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, збереження шлюбу суперечать інтересам насамперед позивача, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які були встановлені в судовому засіданні та категоричну позицію позивача, покладення обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, не є законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 СК України.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Вирішуючи даний спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, враховуючи фактичні взаємовідносин між сторонами.

Місце проживання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід встановити за місцем проживання матері - позивачки по справі, оскільки на даний час остання перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею, а також з урахуванням позиції відповідача щодо позову, оскільки визнаючи позовні вимоги відповідач не заперечував проти визначення місця проживання дочки з матір"ю.

Факт того, що неповнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_2 підтверджується довідкою виконавчого комітету Нестерівської сільської ради №119 від 08.05.2020 р.

Наявність належних житлово-побутових умов проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання позивачки підтверджується відповідним актом житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 проживаючої за адресою АДРЕСА_2 від 14.05.2020 р., наданй до суду службою в справах дітей Маньківської РДА.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову вцілому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 156, 160, 234 СК України, ст. ст. 76-80, 89, 263-265, 293, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 20 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом №149 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання у Вільнянській виправній колонії №20, вул. Каштанова 1, м.Вільнянськ, Запорізька область) розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 22.05.2020 р.

Суддя І. Д. Калієвський