Номер провадження: 22-ц/813/1852/20
Номер справи місцевого суду: 514/523/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівна на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року представника акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року у розмірі 123580,23 гривень, а також витрати по сплаті судового збору (а.с 2-43).

07 листопада 2019 року заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області (суддя Кравченко П.А.) позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року у розмірі 8488 (вiсiм тисяч чотириста вiсiмдесят вiсiм) гривень 39 копійок, яка складається з наступного: - 8488,39 гривень - заборгованість за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (для погашення заборгованості та судових витрат) судові витрати у розмірі пропорційного розміру задоволених позовних вимог в розмірі 131 (сто тридцять одна) гривня 97 копійок. В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено (а.с 127-131).

09 грудня 2019 року представник Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівна направила засобами поштової кореспонденції апеляційну скаргу на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року. Скаржник не погоджується з вищевказаним заочним рішенням, є незаконним, необґрунтованим, безпідставним, винесеним з істотним порушенням норм процесуального права. Як зазначає апелянт, справа була розглянута з грубим порушенням вимог змагальності та об`єктивності і неупередженості суду, адже місцевий суд не тільки не дотримався змагальності сторін, а і вчинив грубе порушення принципів правосуддя, оскільки не маючи у справі обґрунтованих та доказових заперечень відповідача, суд навів доводи проти вимог позивача. Апелянт вважає, що суд зробив помилково висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, адже кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Скаржник просить скасувати рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року в частині незадоволених позовних вимог (а.с. 135-152).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівна на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що попри встановлення факту отримання та використання відповідачем кредитних коштів, в матеріалах були відсутні відомості, щодо укладення кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 800.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань станом на 31.01.2019 року та відповідно до розрахунку заборгованості за договором утворилась заборгованість у розмірі 125 680,01 гривень, яка складається з наступного: 8488,39 грн. - заборгованості за кредитом; 115091,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.06.2012 по 29.06.2018 року.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За положеннями ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Разом з тим неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Підстав для відступлення для сформованої позиції ВП ВС не встановлено. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що до спірних правовідносин не застосовується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з огляду на те, що відповідач не заперечував проти, відповідачем договір та умови надання послуг банком не оспорювалися, а тому, на думку, апелянта, це свідчить про згоду відповідача з усіма умовами договору. Позаяк, в цивільному процесі діє принцип змагальності сторін, його сутність не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, на яку посилається одна зі сторін, а інша сторона не надала заперечень. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. А тому відсутність у матеріалах справи заперечень відповідача проти заявлених до нього вимог не може свідчити про беззаперечне визнання останнім того факту, що в умовах зміни редакцій Правил і відповідного об`єму прав та обов`язків, що ними встановлюються, відповідач погоджувався саме з цією редакцією Правил. Апелянт також вказує, що відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Однак апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що така відсутність підпису відповідача не свідчить і про його укладеність так само, як і про обізнаність відповідача з умовами договору.

Щодо висновку суду про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом в розмірі 8488,39 гривень, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, 21 березня 2019 року представник акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року у розмірі 123580,23 грн. (а.с 2-43).

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 ПАТ КБ «ПриватБанк» 09.04.2019 року було надано виправлену позовну заяву з додатками, відповідно до вимог, зазначених в ухвалі Тарутинського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року.

Як вбачається з нової редакції позовної заяви, відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 50 зворот). Зазначені позивачем обставини підтверджуються доданою до позовної заяви довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 55).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проте у матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази того, що АТ КБ «ПриватБанк» було збільшено кредитний ліміт. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, що перевищує 3 800 грн, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом в розмірі 8 488,39 грн. є помилковим, а підлягає стягненню сума у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень доведеного кредитного ліміту.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження, проте було встановлено, невірне застосування норм процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівна - задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 листопада 2019 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2012 року у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 59 (п`ятдесят дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 86 (вісімдесят шість) гривень, 43 (сорок три) копійки..

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

12.05.2020 року м. Одеса