У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2020 Справа №607/1114/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ромазан В.В.

за участю секретаря судового засідання Мотиль Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою від 19.11.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні №60524801 визначив місце побачення стягувача з дитиною адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 . 13.01.2020 близько 10.00 год. він прибув за вказаною адресою на виконання рішення у справі №607/1114/17. Проте боржник не впустила його до сина в кімнату гуртожитку за цією адресою. Виконавець була присутня при цьому склала акт, однак не винесла постанову про накладення на боржника штраф, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим заявник просить визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н. В. щодо не винесення передбаченої ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» 13.01.2020 постанови протиправними та зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винести постанову про накладення на боржника штрафу з підстав невиконання нею 13.01.2020 рішення суду, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про місце та час розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду скарги не подавав.

В силу вимог ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності стягувача та боржника, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду скарги.

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. подала заяву про розгляд поданої скарги у її відсутності. Також, подала заперечення щодо поданої скарги відповідно до яких зазначила, що у неї на виконанні перебуває виконавчий лист № 607/1114/17, виданий 09.01.2019 про визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: - щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; - кожну другу та четверту суботу місяця 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул. 16.12.2019 року, 23.12.2019 року, 13.01.2020 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем побачення стягувача з дитиною, визначеним постановою від 19.11.2019 року (адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1 ) та встановлено, що боржник ОСОБА_3 не чинить перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 , однак побачення згідно графіку не відбулось у зв`язку із відмовою дитини на побачення з батьком, про що складено акт державного виконавця. У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 не чинила перешкод ОСОБА_1 у побаченні із сином ОСОБА_2 згідно графіку визначеного судом та побачення не відбулось через відмову дитини, підстав для накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення відсутні. Таким чином, вважає свої дії щодо не винесення постанови про накладення на боржника штрафу законними.

Суд дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обов`язковість виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також, згідно п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

07.11.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60524801 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

19.11.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, згідно якої визначено місцем побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 (місце проживання боржника).

02.01.2020 року постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-франківськ) Гнатюк Н.В. виконавче провадження передано до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та цього ж дня державним виконавцем зазначеного відділу винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

13.01.2020 року державним виконавцем Гнатюк Н.В. здійснено вихід за місцем побачення стягувача з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 та складено акт державного виконавця від 13.01.2020 року, з якого вбачається, що боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_2 , однак побачення не відбулося через відмову дитини спілкуватися з батьком. Син ОСОБА_4 просив батька іти з їх квартири. ОСОБА_3 заборонила ОСОБА_1 зайти в квартиру АДРЕСА_2 , однак повідомила щоб син йшов із батьком на побачення, на що син ОСОБА_4 відмовився.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

ОСОБА_1 у поданій скарзі зазначає про те, що головний державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. на його думку,зобов`язана була винести постанову про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із зазначеного складеного акту державного виконавця від 13.01.2020, боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_2 , однак побачення із ОСОБА_1 не відбулося через відмову дитини спілкуватися з батьком.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи ту обставину, що державним виконавцем встановлено, що 13.01.2020 року боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди стягувачу ОСОБА_1 у побаченні з сином ОСОБА_2 , оскільки зазначене побачення не відбулося у зв`язку з відмовою дитини, тому суд вважає, що державним виконавцем не було допущено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав про накладення штрафу на боржника не вбачає.

За таких обставин, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан