Ухвала

18 травня 2020 року

м. Київ

справа № 447/2517/15-ц

провадження № 61-40685св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Тітова М. Ю.,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25 лютого 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № LVH9AE00000295, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 18 376 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості на строк до 22 лютого 2013 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором в нього станом на 17 серпня 2015 року утворилася заборгованість перед банком в розмірі 30 155,84 доларів США, з яких: 8 743,13 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 1 322,15 доларів США -за процентами за користування кредитом; 261,73 долар США - за комісією за користування кредитом; 19 828,83 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Частина зазначеної заборгованості, а саме 16 018,04 доларів США було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2013 року у справі № 202/18596/13-ц, тому на користь банку з відповідача підлягає стягненню залишок заборгованості в розмірі 14 137,80 доларів США, а також 11,49 доларів США - штраф (фіксована частина) та 706,89 доларів США - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 14 856,18 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 17 серпня 2015 року становить 323 122,01 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 3 292,09 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 71 602,96 грн, з яких: 1 251,56 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 322,15 доларів США - за процентами за користування кредитом; 11,49 доларів США - штраф (фіксована частина); 706,89 доларів США - штраф (процентна складова), а також судовий збір у розмірі 716,02 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким цю вимогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № LVH9AE00000295 за період з 25 грудня 2012 року по 17 серпня 2015 року в розмірі 27 231 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

18 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами, в якій зазначив, що задовольняючи позов суд послався на заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 січня 2013 року у справі № 202/18596/13-ц, яке в подальшому було скасоване ухвалою цього ж суду від 24 травня 2016 року. Вказана обставина є істотною для цієї справи та може вплинути на її вирішення.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року залишено без змін.

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року, і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Миколаївського районного суду Львівської області.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. С. Жданова

М. Ю. Тітов