Справа № 467/1384/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю:

секретаря Калайди К.В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Арбузинка розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

26.11.2019 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області в інтересах позивача ОСОБА_4 з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Відповідачем ОСОБА_4 зазначив Благодатненську сільську раду Арбузинського району Миколаївської області. Позовні вимоги обгрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_6 , після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3 га, розташована на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 02.07.2012 року, згідно якого спадкодавець заповідала зазначену земельну ділянку позивачу. Однак позивач не може реалізувати свої спадкові права в зв`язку з пропуском шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, про що нотаріусом йому надано роз`яснення 20.11.2019 року. Даний строк позивач пропустив вважаючи, що наявність заповіту матері, а також фактичне проживання разом з нею у зв`язку з її доглядом надають йому право на прийняття спадщини в будь-який час. Посилаючись на положення ст.1272 ЦК України позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини 2 місяці. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивач просить визнати невиконання нотаріусом вимог ст.63 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 2.2, 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, тобто не здійснення нотаріусом його повідомлення та виклику як спадкоємця за заповітом після відкриття спадкової справи, не роз`яснення йому нотаріусом права подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Крім того, посилаючись на постанову ВС/КЦС у справі №681/203/17-ц від 17.10.2018 року та принцип пропорційності і верховенства права, підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначив незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею ним позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

26.11.2019 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати в порядку загального позовного провадження. За клопотанням представника позивача витребувано у державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області копію

спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 23.12.2019 року за клопотанням представника позивача первісного відповідача Благодатненську сільську раду Арбузинського району Миколаївської області замінено належними відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2

11.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_2

16.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_5 .

Відзиви мотивовані тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є, відповідно, дочкою та сином спадкодавці ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як і позивач вони є спадкоємцями першої черги після її смерті та прийняли спадщину звернувшись з відповідними заявами до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області в установлений законом строк. Проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на положення ст.1272 ЦК України та на правові позиції Верховного Суду України у постановах від 26.09.2012 року №6-85цс12 та від 04.11.2015 №6-1486цс15, за якими вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд має виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємців на вчинення дій із подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Відповідачі заперечували фактичне проживання позивача зі спадкодавицею ОСОБА_6 на момент її смерті, відповідач ОСОБА_2 зазначав, що на прийомі нотаріус йому роз`яснював, що ОСОБА_4 пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини та повідомив, що на особистому прийомі в липні 2019 року роз`яснював ОСОБА_4 порядок прийняття спадщини. З огляду на викладене відповідачі заперечували проти визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 поважними.

27.02.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах ОСОБА_4 підтримав з підстав, зазначених у позові. Пояснив, що ОСОБА_4 знав про смерть матері та про існування заповіту на його ім`я, проте отримав некваліфіковану юридичну консультацію в зв`язку з чим вважав, що прийняв спадщину. В свою чергу нотаріус його не викликав та не роз`яснив порядок реалізації спадкових прав, що призвело до пропуску ОСОБА_4 шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст. 1270 ЦК України. Посилаючись на постанову ВС/КЦС у справі №681/203/17-ц від 17.10.2018 року представник позивача вказував, що між закінченням строку прийняття спадщини та подачею ОСОБА_4 позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини минув незначний проміжок часу в зв`язку з чим просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заперечувала з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, зазначила, що з огляду на позицію Верховного Суду у справі №755/21472/15-ц не може бути визнана поважною причина пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини спадкоємцем першої черги в зв`язку з неповідомленням та нероз`ясненням нотаріусом порядку реалізації його спадкових прав. Об`єктивні та непереборні обставини, які б можна було визнати поважними причинами пропуску зазначеного строку у позивача відсутні.

З`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження НОМЕР_1 від 02.08.1977 року та не заперечувалось відповідачами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 20.05.2019 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,3 га, розташована на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, що належала померлій ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №740175 від 29.08.2005 року.

На випадок смерті ОСОБА_6 02.07.2012 року складено заповіт, за яким вона земельну ділянку площею 6,3 га, розташовану на території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №740175 від 29.08.2005 року заповідала своєму сину ОСОБА_4

20.11.2019 року ОСОБА_4 звернувся з приводу оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_6 до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак нотаріусом йому було надано письмове роз`ясненння за вих.№944/02-14 від 20.11.2019 року про неможливість вчинення нотаріальної дії, зокрема, в зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи №159/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після її смерті 23.10.2019 року до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області звернулась дочка ОСОБА_5 , що стало підставою для заведення нотаріусом спадкової справи. На підтвердження родинних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в матеріалах спадкової справи наявні копія свідоцтва про народження відповідачки НОМЕР_3 від 01.06.1959 року, копія свідоцтва про укладення нею шлюбу НОМЕР_4 від 19.10.1977 року та витяг від 02.10.2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо зміни прізвища померлою ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ).

23.10.2019 року нотаріусом отримано відомості зі Спадкового реєстру про наявність заповіту ОСОБА_6 від 02.07.2012 року.

11.11.2019 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області звернувся син померлої, ОСОБА_2 .На підтвердження родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в матеріалах спадкової справи наявні копія свідоцтва про народження відповідача НОМЕР_5 від 03.04.1962 року та витяг від 02.10.2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо зміни прізвища померлою ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ).

15.11.2019 року нотаріусом від Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області отримано заповіти померлої, зокрема, зазначений вище заповіт ОСОБА_6 від 02.07.2012 року.

Згідно довідки від 21.10.2019 року №649, виданої Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 , на день її смерті за даною адресою, крім померлої, зареєстрованих осіб не було.

Згідно довідки станом на 26.02.2020 року, виданої Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнськ, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 01.09.2006 року, з реєстраційного обліку не знятий.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Відповідно п.п. 2.2, 3.2 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Виходячи із зазначених положень Закону, обов`язок нотаріуса повідомити про відкриття спадщини тих спадкоємців, які не звернулися з приводу її прийняття виникає лише у разі, якщо йому відомо про їх місце проживання або роботи. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, звертаючись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зазначали, що точне місце проживання ОСОБА_4 їм не відоме, відтак, нотаріус не мав відомостей про місце проживання ОСОБА_4 та, відповідно, не був зобов`язаний його повідомляти про відкриття спадщини. Виклик спадкоємців шляхом публічного

оголошення або повідомлення у пресі не є обов`язком нотаріуса та може бути ним зроблений згідно положень ч.2 ст.63 ЗУ «Про нотаріат». Крім того, фактично про особу спадкоємця за заповітом нотаріусу стало відомо 15.11.2019 року, після отримання заповіту з Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, тобто за одну добу до закінчення шестимісячного терміну, визначеного ст.1270 ЦК України, при цьому заповіт також не містить відомостей про місце проживання спадкоємця.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, зокрема, зі змісту позовної заяви та з пояснень представника позивача, що ОСОБА_4 , як сину і спадкоємцю першої черги після смерті ОСОБА_6 , було достовірно відомо про відкриття спадщини та наявність заповіту на його ім`я, відтак він не був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса у строк, передбачений ст.1270 ЦК України, зокрема, отримати роз`яснення відповідно до п. 3.2 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Юридична необізнаність позивача щодо порядку та строків прийняття спадщини не є обставиною, що пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця, на вчинення дій по оформленню спадщини та не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку, визначеного ст.1270 ЦК України.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 23.04.2020 року у справі №755/21472/15-ц.

Щодо посилань представника позивача на висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 17.10.2018 року у справі №681/203/17-ц, то у даній справі Верховний Суд встановив, що пропущений позивачами строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

При цьому, суд зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У справі №681/203/17-ц Верховний Суд встановив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини суди першої та апеляційної інстанції не дотрималися принципу «пропорційності», в той час як дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Однак, фактичні обставини справи №681/203/17-ц суттєво відрізняються від обставин даної справи, оскільки у справі №681/203/17-ц жодна особа не прийняла спадщину та спадкова справа не заводилась, в той час як відповідач селищна рада визнала позов, а від іншого відповідача заперечень не надходило. Дані обставини враховувались Верховним Судом при прийнятті рішення.

У справі, що розглядається, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , будучи спадкоємцями першої черги за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в установлений законом строк прийняли спадщину та заперечують проти визначення ОСОБА_4 додаткового строку для прийняття спадщини.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виходячи із зазначених норм права відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , будучи дітьми спадкодавці ОСОБА_6 та спадкоємцями першої черги за законом, внаслідок неприйняття ОСОБА_4 в установлений строк спадщини набули на спадкове майно права, які також захищені ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, за обставин даної справи йдеться про дотримання розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами не лише суспільства в цілому, а й конкретних осіб - відповідачів, права яких у національному законодавстві захищені положеннями ч.3 ст.1272 ЦК України, що передбачає можливість визначення додаткового строку спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини лише за умови пропуску такого строку з поважної причини.

За таких обставин задоволення позовних вимог з тих лише підстав, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним призведе до порушення прав відповідачів з огляду на порушення принципу правової визначеності, який також є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, судом не встановлено поважних причин, які об`єктивно могли перешкодити ОСОБА_4 в установлений строк звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та за відсутності таких причин у задоволенні його позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.1217, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.141, 258 - 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинської районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 Розділу 12 Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Суддя І.О.Догарєва