Справа № 630/631/19
Провадження № 2/630/60/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/631/19 (провадження №2/630/60/20) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, а саме заповіту від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , встановлення юридичного факту, а саме факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення юридичного факту, а саме факту родинних відносин, що ОСОБА_5 (прізвище у шлюбі ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнання за ОСОБА_1 , права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею - 43,00 кв.м., загальною площею 79,20 кв.м., разом з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову представник позивача ОСОБА_7 , з урахуванням уточнень, вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності в 1/2 частині ОСОБА_2 та в 1/2 частині ОСОБА_3 на підставі договору дарування. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповідала своїй доньці ОСОБА_3 , однак, у заповіті прізвище спадкоємця помилково було вказано, як « ОСОБА_8 ». Після смерті ОСОБА_2 спадщину у виді 1/2 частини вказаного житлового будинку прийняла ОСОБА_3 .. Таким чином житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , став повністю належати ОСОБА_3 , проте право власності на спадкове майно за життя вона так і не зареєструвала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її двоюрідна сестра - позивач по справі ОСОБА_1 , оскільки інших спадкоємців у ОСОБА_3 не було. Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 підтверджується актом органу самоорганізації населення, але оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі ОСОБА_1 не має можливості, так як не може підтвердити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем ОСОБА_3 .. Саме тому позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але її представник ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі її представника за наявними доказами згідно чинного законодавства.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Спірним є житловий будинок, житловою площею 43,00 кв.м., загальною площею 79,20 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який згідно із довідкою КП «Люботинське АПБ» №92/01-29 від 05 грудня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині за кожним на підставі договору дарування, посвідченого другою державною нотаріальною конторою Харківського району 10 травня 1971 року, реєстровий №1149, що також підтверджується копією вказаного договору та копією реєстраційного посвідчення.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 29 листопада 2019 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», загальною площею 79,20 кв.м, житловою площею 43,00 кв.м, підсобною площею 10,70 кв.м., а також сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», огорожа 1, 2.

08 січня 1976 року ОСОБА_2 склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом другої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі під №27, відповідно до якого вона заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося своїй доньці ОСОБА_3 ..

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №251, складеного відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області 07 травня 1994 року.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Так, з положень ст. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) вбачається, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим господарським організаціям.

А згідно із ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_3 підтверджується копією актового запису про народження №283, складеного Тростянецьким районним відділом ДРАЦС Сумської області 17 травня 1947 року, записами книги для реєстрації місця проживання громадян у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , так як вказані особи використовували житловий будинок для спільного проживання з 1958 року.

Відповідно до ст.ст. 13, 26, 130 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, в редакції чинній за період 1950-1968 роки, діти іменуються прізвищем своїх батьків, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є матір`ю та донькою по відношенню один до одної.

Тому у суду не виникає сумнівів з приводу того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , яка вказана у заповіті ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 заповідала все своє майно своїй доньці - ОСОБА_3 ..

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , так як вступила в управління спадковим майном, а тому житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1994 року став належати ОСОБА_3 в цілому, хоча остання за життя так і не зареєструвала на своє ім`я право власності на спадкове майно.

06 травня 1989 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 06 травня 1989 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом ДРАЦС по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23 квітня 2019 року.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 є її двоюрідна сестра ОСОБА_1 , що відповідає ч. 4 ст. 1266 ЦК України, відповідно до вимог якої двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Так, з копії книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що у вказаному будинку проживали ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в с. Боромля Тростянецького району Сумської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в с. Боромля Тростянецького району Сумської області. А відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого Тростянецьким районним ЗАГС Сумської області 13 жовтня 1949 року ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Боромля Тростянецького району Сумської області, та батьками якої зазначені ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Таким чином у суду не виникає сумнівів з приводу того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є рідними сестрами по відношенню один до одного, так як народилися в одному населеному пункті, мають спільне прізвище та спільного батька. Від так ОСОБА_5 є рідною тіткою відносно ОСОБА_3 ..

Крім того факт родинних відносин між ОСОБА_5 та спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується копією актового запису про шлюб №103, складеного 25 травня 1956 року Люботинським міським бюро ЗАГС, відповідно до якого ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 02 липня 2005 року.

ОСОБА_5 мала доньку ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 18 лютого 1957 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області 03 грудня 2019 року.

Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №22/01-16/п від 11 січня 2020 року після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 2019 року по 2020 рік нікому не видавались.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із акту ОСН №53 від 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 з травня 2017 року і до моменту смерті ОСОБА_3 постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та вела з нею господарство.

Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняли після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_3 спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позовну заяву повністю та визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що заповіт від 08 січня 1976 року складений ОСОБА_2 на користь її доньки ОСОБА_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , являється рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», загальною площею 79,20 кв.м., житловою площею 43,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін