Справа № 203/1330/20
Провадження № 2-з/0203/54/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у письмовому провадженні № 2-з/0203/54/2020 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за цим позовом відкрите в загальному порядку за ухвалою від 12 травня 2020 року з приводу стягнення 12 032 461,30 гривень 00 коп., що складається з вимог сплатити 4 835 080,00 гривень основного боргу, 6 581 802 гривень 34 копійки пені та 615 579,00 гривень 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем 30 жовтня 2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2498, строком виконання не пізніше 29 грудня 2015 року.

18 травня 2020 року та 19 травня 2020 року позивач через свого представника адвоката Єлькіна В.Б. збільшив розмір позовних вимог до 43 921 563 гривень 17 коп., з яких сума основного боргу за мінусом часткового виконання відповідачем склала 4 635 080,00 гривень, проценти за користування коштами згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України за період з 30 жовтня 2015 року по 29 грудня 2015 року 355 543 гривень 96 коп., індекс інфляції за весь період прострочення, починаючи з 30 грудня 2015 року 1 114 428 гривень 48 коп., 3% річних за цей же період 611 449 гривень 33 коп., пеня, обумовлена п. 8 говору, з урахуванням поверненої частини позики, - 37 205 061 гривень 40 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач, отримавши кошти в повному обсязі, з поверненням позики прострочила, повернувши 22 квітня 2016 року, 04 листопада 2016 року та 15 травня 2017 року загальним підсумком лише 200 000,00 гривень, чим переривала перебіг строку позовної давності, на неодноразові позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує.

Також 18 та 19 травня 2020 року з урахуванням уточнень представник позивача подав згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заяву, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст. 151 цього Кодексу, порушуючи питання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії з накладенням арешту на активи відповідача, пов`язані з володінням корпоративними правами з часток у статутних капіталах товариств, та належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, зокрема:

- квартиру загальною площею 30,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , набута за договором купівлі-продажу № 981 від 14 червня 2019 року;

- квартиру загальною площею 34,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , набута за договором купівлі-продажу №3018 від 21 листопада 2014 року;

- квартиру загальною площею 60,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18 червня 2015 року Управлінням державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві;

- 1/6 частку квартири загальною площею 65,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності б/н від21 жовтня 1998 року, виданого ВАТ «Дніпроміськбуд»;

- домоволодіння площею 415 кв.м. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 , набуте за договором купі-продажу № 923838 від 02 листопада 2007 року;

- 1/10 частку нежилих приміщень № № НОМЕР_1 , 73-А загальною площею 454,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , набуті за договором дарування від 04 червня 2014 року;

а також частки в статутних капіталах:

ТОВ «Восток-2-Авто» (, пр. О.Поля, 46-А, м. Дніпро) в розмірі 20% номінальною вартістю 10000,00 гривень,

ТОВ «Восток-Автобуд» (, пр. О. Поля, 46-А, м. Дніпро) в розмірі 100% номінальною вартістю 5 000,00 гривень;

ПП «Восток-2» (, вул. Курсантська, 22, м. Дніпро) в розмірі 50% номінальною вартістю 100 000,00 гривень.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на пов`язаність підстав позову з тривалим ухиленням боржника від виконання договору, через що наявні достатні підстави вважати серйозним ризик спроб боржника уникнути звернення стягнення на наявне у нього майно, внаслідок чого з огляду на характер грошового зобов`язання мають бути арештовані активи боржника заради їх збереження до розв`язання цього спору. Тільки за рахунок коштів від продажу нерухомого майна та реалізації інших активів існує можливість погасити заборгованість відповідача перед позивачем, яка виникла у зв`язку з невиконання грошового зобов`язання. Тобто, на випадок відчуження майна відповідач може уникнути виконання судових рішень на користь позивача, задля відновлення порушених прав якого потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, або взагалі може зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, через що позивач просить вжити заходи забезпечення позову у такий спосіб.

Розглянувши заяву, дослідивши додані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з доданих до заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19 травня 2020 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта станом на 14 травня 2020 року, відповідач на момент пред`явлення позову володіє зазначеними в заяві корпоративними правами на участь в управлінні господарськими організаціями з отриманням дивідендів, а також відповідачу належить перелічена нерухомість, за рахунок вартості яких можуть бути повністю погашені вимоги позивача.

При цьому, суд відзначає, що частина активів (один з об`єктів нерухомого майна та деякі корпоративні права) набута після настання строку виконання зобов`язань за договором позики, тобто після 30 грудня 2015 року, що свідчить про подальше вкладення і розміщення коштів для збільшенню обсягу власності замість надання переваги виконанню боргових зобов`язань, що дає достатні підстави вважати наявним ризик розпорядження відповідачем своїми активами, аби уникнути виконання зобов`язань перед позивачем за договором позики.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В свою чергу, на виконання присудженого з учасника товариства з обмеженою відповідальністю стягнення грошових коштів згідно з ст. 22 Закону України № 2275-VIII від 06.02.2018 «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» допускається звернення стягнення на частку учасника такого товариства, з огляду на що накладення арешту саме на частку у статутному капіталі буде пропорційним і відповідатиме легітимній меті втручання у права відповідача, забезпечуючи незмінність його майнового стану внаслідок публічного обтяження права розпорядження (уступки) такою часткою. Разом з тим, обмеження у володінні корпоративними правами, в цілому, за визначенням ст. 167 Господарського кодексу України виправдане для організаційно-правової форми приватного підприємства за ст. 113 цього Кодексу, оскільки така форма господарської організації не містить спеціальних правил співвідношення частки статутного капіталу і визначення її вартості, а арешт корпоративних прав не перешкоджатиме законній господарській діяльності, забезпечуючи збереження у відповідача джерел доходів, що можуть слугувати в майбутньому джерелами примусового виконання можливого рішення суду про задоволення цього позову.

Водночас, накладений арешт не буде ефективним без заборони державним реєстраторам вчиняти певні реєстраційні дії, що можуть бути спрямовані на зміну складу учасників (засновків) суб`єкта господарювання або на зменшення номінальної вартості частки у статутному капіталі, оскільки арешт стосується обмежень самого володільця, а заборона реєстраційних дій убезпечить всіх третіх осіб від замовчування наявності таких обмежень, тоді як їх вчинення тягне презумпцію достовірності внесених відомостей всупереч арешту, через що нестиме загрозу стабільності цивільному обороту.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, відповідно до ст. 149 ЦПК України знайшов подану заяву обґрунтованою, виходячи з предмету позову про присудження грошового боргу, процентів та заходів цивільної відповідальності, пред`явленого з підстав прострочення повернення позики і неправомірного користування чужими коштами внаслідок тривалого ухилення від виконання договору, незважаючи на наявність коштів, які спрямовані замість повернення позики на придбання чергового об`єкту нерухомості, що сукупно з необмеженою можливістю розпорядження майном, дають достатні підстави вважати наявним ризик його переховування від можливого звернення на нього стягнення, що без відповідного обтяження може істотно ускладнити виконання рішення суду, на підставі чого зі стадії підготовчого провадження справи належить допустити забезпечення позову співмірними із заявленими вимогами способами за п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, про що і постановляє цю ухвалу згідно з ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 цього Кодексу.

Підстав для обов`язкового надання зустрічного забезпечення позивачем, який має постійну реєстрацію місця проживання в Україні, за ч. 3 ст. 154 ЦПК України на момент постановлення цієї ухвали суд не вбачає, а із забезпеченням позову пов`язані ризики тимчасової неможливості розпоряджатися нерухомим майном і корпоративними правами на момент їх знецінення, потенційні збитки від чого в розмірі втрат від коливань на ринку цін підлягають попередньому доведенню відповідачем, внаслідок чого надання зустрічного забезпечення наразі недоцільне.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260-261, 431 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), який мешкає за місцем реєстрації на АДРЕСА_7 , задовольнити частково, забезпечивши позов без вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Накласти арешт на належні ОСОБА_3 , яка мешкає на АДРЕСА_8 (ІПН НОМЕР_3 ), частки у статутних капіталах:

-Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-2-Авто» з місцезнаходженням за місцем реєстрації знаходження керівництва на проспекті О.Поля, 46А, у м. Дніпрі () в розмірі 20 % номінальною вартістю 10 000 гривень;

-Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Автобуд» з місцезнаходженням за місцем реєстрації знаходження керівництва на проспекті О.Поля, 46А, у м. Дніпрі () в розмірі 100 % номінальною вартістю 5 000 гривень;

-Приватного підприємства «Восток-2» з місцезнаходженням за фактичним місцем ведення діяльності на Курсантській вулиці, 22, у м. Дніпрі () в розмірі 50 % номінальною вартістю 100 000 гривень.

Заборонити тимчасово, до ухвалення рішення у цій справі, будь-якій особі, яка виконує функції державного реєстратора, вчиняти всі без виключень реєстраційні дії, спрямовані на відчуження в ОСОБА_3 корпоративних прав з 50% частки статутного капіталу Приватного підприємства «Восток-2» ( м. Дніпро), 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Автобуд» ( м. Дніпро), і 20% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-2-Авто» ( м. Дніпро), а так само на зменшення номінальної вартості перелічених часток.

Накласти арешт на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3 , яка мешкає на АДРЕСА_8 (ІПН НОМЕР_3 ), а саме:

- квартиру загальною площею 30,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , набуту за договором купівлі-продажу від 14 червня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим № 981;

- квартиру загальною площею 34,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , набуту за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим №3018;

- квартиру загальною площею 60,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , належну на підставі свідоцтва про право власності № 39282216, виданого 18 червня 2015 року Управлінням державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві;

- 1/6 частку квартири загальною площею 65,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , належну на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21 жовтня 1998 року, виданого ВАТ «Дніпроміськбуд»;

- домоволодіння площею 415 кв.м. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 , набуте за договором купівлі-продажу від 02 листопада 2007 року, посвідченим Першою Дніпропетровською нотаріальною конторою за реєстраційним № 3-1655, та договором дарування від 04 жовтня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуріною В.І. за реєстраційним № 4695;

- 1/10 частки нежилих приміщень № № НОМЕР_1 , 73-А загальною площею 454,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , набуті за договором дарування від 04 червня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 933.

Копію цієї ухвали видати негайно заявнику, позивачу, відповідачу, державним реєстраторам.

Виконати вжиті заходи забезпечення позову негайно в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», на підставі цієї ухвали, яка має силу виконавчого документу, незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Пред`явити цю ухвалу про забезпечення позову до виконання строком у три роки з наступного за днем її постановлення дня. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Ухвала складена та підписана 19.05.2020.

Суддя О.В. Колесніченко