Справа № 211/639/20
Провадження № 2/211/1006/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмонтажспецбуд» (, юридична адреса: Дніпропетровська обл. м.Кривий Ріг, вул.Ландау, буд.2-Г) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ): заборгованість за нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 32551,37 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 37 коп., середній заробіток за затримку виплати заробітної плати у розмірі 393 986,10 (триста дев`яносто три тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 10 коп., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч) грн. 00 коп., документально підтверджені витрати на правничу допомогу адвоката, судовий збір в розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп..

В обгрунтування позову зазначено, що з 04.09.2018 року по 03.09.2019 року позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах на посаді майстра будівельних та монтажних робіт. Був звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Із самого першого місяця трудової діяльності відповідач допускав затримку по виплаті заробітної плати за вересень 2018 року відповідач почав здійснювати лише у грудні 2018 року. Весь час роботи із відповідачем останній систематично не виконував зобов`язання із виплати заробітної плати в повному обсязі, оскільки заробітна плата сплачувалась із пропущенням строків виплати. Врешті-решт, у зв`язку із такою поведінкою Відповідача позивач звільнився. Заборгованість Відповідача по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі на момент звернення до суду із даним позовом складає 32551,37 грн.

Як вбачається із викладених вище обставин справи, Відповідач самостійно визначив суму заборгованості у довідці від 20.11.2019 року та по сьогоднішній день не розрахувався з позивачем. Таким чином, з Відповідача має бути стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату, згідно його довідки та з урахуванням частково погашеної заборгованості. А також з Відповідача має бути стягнуто на мою користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а щодо заборгованості, яка не погашена Відповідачем - до дня подання позову до суду.

Для розрахунку середнього заробітку за час затримки заробітної плати береться заробітна плата за 2 повних відпрацьованих останніх місяці (липень 2019 року 5390,69 грн. (31 календарний день) + серпень 2019 року 6339,37 грн. (31 календарний день) = 11730,06. 11730,06 : 62 дні = 189,19 грн. (середній заробіток в день).

заробітна платазаборгованістьсума середнього заробітку за час затримки виплати
місяцьналежить до виплатиперіодкількість днів
09.20184129,6508.10.2018 -06.12.,30
10.20184347,0008.11.2018-05.05.00,02
11.20184347,0008.12.2018- 17.09.37,30
12.20194153,6708.01.2019-09.06.00,47
01.20194209,0008.02.2019- 17.09.86,17
02.20194910,5008.03.2019-17.09.23,72
03.20194910,5008.04.2019-03.01.09,60
04.20194910,5008.05.2019-03.01.19,52
05.20194910,5008.06.2019-03.01.05,60
06.20196138,1208.07.2019-03.01.28,00
07.20195390,5908.08.2019-03.01.35,72
08.20196339,3708.09.2019-03.01.99,50
09.20191610,6803.09.2019-03.01.81,18
всього 2354
32551,3732551,37 393 986,10

Отже, за підрахунками позивача сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить 393 986,10 грн. Оскільки порушення законних прав позивача, пов`язаних затримкою виплати заробітної плати, призвело до виникнення у позивача та його сім`ї моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, й з урахуванням обставин справи - поведінки відповідача, а також того факту, що відповідач до цих пір не виплатив заборгованість по заробітній платі, позивач вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., з розрахунку 5000,00 грн. за моральну шкоду спричинену кожному члену сім`ї (позивачеві, дружині та двом дітям позивача ).

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, надано відповідь на відзив, згідно якого відповідач заперечує щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 393 986,10 грн., мотивуючи свою відмову тим, що, відповідно до ст. 117 КЗпП, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку має обчислюватись із дня, наступного після дня звільнення. Проте, позивач вважає таке твердження Відповідача помилковим, оскільки, на відміну від ст. 116 КЗпП, яка встановлює обов`язок роботодавця самостійно розрахуватись із робітником в день звільнення, стаття 117 КЗпП встановлює відповідальність за несвоєчасність розрахунку з робітником: В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові суму строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його

середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Відповідачем взято лише один період заборгованості щодо однієї заробітної плати - за вересень 2019 року, що позначено в останній строчці таблиці розрахунку. Позаяк, Відповідачем систематично із затримкою і не в повному обсязі виплачувалась заробітна плата. Отже, Позивачем взято до уваги кожну затриману суму виплати конкретної заробітної плати за місяць - по день фактичного розрахунку за нею. Відповідач зобов`язаний був не чекати звільнення Позивача для повного розрахунку із ним, а розраховуватись своєчасно протягом всього періоду роботи Позивача. Відповідач заперечує щодо стягнення з нього моральної школи в розмірі 20000,00 грн. з розрахунку 5000,00 грн. на кожного члена сім`ї Позивача, мотивуючи свою відмову нестабільністю фінансового становища підприємства, але позивач не погоджується з такими твердженнями так як вони не обгрунтовані.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог, надано відзив на позовну заяву згідно якого вказано, статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про її розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В порушення ст. 117 КЗпП України Позивач розраховує середній заробіток за період прострочення виплати заробітної плати не з дня, наступного за днем звільнення Позивача (з 04.09.2019 p.), а за період з 08.10.2018 р. по 03.01.2020 р. Розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із Позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення Позивача, що відповідає положенням ст.117 КЗпП України. За період прострочення з 04.09.2019 р. по 03.01.2020 р. (дата, визначена Позивачем кількість робочих днів становила 83 робочих дня, з них у вересні 2019 р. - 19 робочиі день; у жовтні 2019 р - 22 робочих дня; у листопаді 2019 р - 21 робочий день, у грудн 2019 р. - 21 робочий день. Середній заробіток, відповідно до ст. 117 КЗпП України, становить 15 702,77 грн., із розрахунку (189,19 грн. - середньоденна заробітна плата, визначена Позивачем)*83 (кількість робочих днів). У зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці з 08.01.2020 р. до 31.03.2020 р. всім працівникам підприємства був встановлений режим неповного робочого восьми годинного тижня з робочим днем середою, відповідно до наказу ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» № 649-к від 07.11.2019 р. З 01.01.2020 р. по 20.03.2020 р. кількість робочих днів на підприємстві становила 7 дні у січні 2020 p., 4 дня у лютому 2020 p., 3 дня у березні 2020 р.

Відповідач просить стягнути із Позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн із розрахунку 5 000,00 грн. моральної шкоди, спричиненої кожному члену сім`ї. Однак Відповідач вважає, що моральна шкода, розрахована у такому розмірі, є неспівмірною. При звернені до суду позивачем були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2300,00 грн. Відповідач вважає, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг.

Відповідач частково погасив заборгованість перед Позивачем та 02.03.2020 р. сплатив йому 5 000,00 грн. Станом на березень 2020 року заборгованість перед Позивачем становить 27 551,37 грн. Останній робочий день у Позивача був 03 вересня 2019 року, отже початок періоду несвоєчасної виплати заробітної плати починається з 04 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, з 04.09.2018 року по 03.09.2019 року позивач ОСОБА_1 перебував із відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» у трудових відносинах на посаді майстра будівельних та монтажних робіт. Був звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та наказам № 609-к - 324. (а.с. 12 -14, 15) .

Заборгованість відповідача по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі на момент звернення до суду із даним позовом складала 32551,37 грн., згідно довідки № 69 від 20.11.2019 року (а. с. 21), але під час розгляду прави відповідачем було виплачено позивачеві заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 000,00 грн., що підтверджено розрахунковим листком за березень 2020 року від 02.03.2020 року. Отже, станом на березень 2020 року заборгованість перед позивачем становить 27 551,37 грн.. Тому підлягає стягненню саме заборгованість по заробітній платі в сумі 27551,37 грн.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Тобто, відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку має обчислюватися з дня звільнення працівника, що відповідає положенням ст.ст.116, 117 КЗпП України, оскільки середній заробіток за ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню лише при порушені строків виплати заробітної плати при звільнені, а не працюючого.

Останній робочий день у Позивача був 03 вересня 2019 року, отже початок періоду несвоєчасної виплати заробітної плати починається з 04 вересня 2019 року. Тому доводи Позивача про правомірне нарахування середнього заробітку з 08 жовтня 2018 року, тобто з дня порушення строків виплати йому заробітної плати, не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із Позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення Позивача, що відповідає положенням ст.117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100(далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхоммноження середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК Українивраховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно достатті 34 Закону України «Про оплату праці»компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати`визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту третьогопостанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати"компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення).

За період прострочення з 04.09.2019 р. по 03.01.2020 р. кількість робочих днів становила 83 робочих дня, з них у вересні 2019 р. - 19 робочий день; у жовтні 2019 р - 22 робочих дня; у листопаді 2019 р - 21 робочий день, у грудні 2019 р. - 21 робочий день.

Середній заробіток, відповідно до ст. 117 КЗпП України, становить 15 702,77 грн., із розрахунку (189,19 грн. - середньоденна заробітна плата, визначена Позивачем)*83 (кількість робочих днів).

До того ж , у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці з 08.01.2020 р. до 31.03.2020 р. всім працівникам підприємства був встановлений режим неповного робочого восьми годинного тижня з робочим днем середою, відповідно до наказу ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» № 649-к від 07.11.2019 р. З 01.01.2020 р. по 20.03.2020 р. кількість робочих днів на підприємстві становила 7 дні у січні 2020 p., 4 дня у лютому 2020 p., 3 дня у березні 2020 р., тобто разом 14 днів, що становить загальну кількість робочих днів 83+14= 97 робочих днів, це період для розрахунку середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні працівника.

Отже, за період з 04.09.2019 року по 31.03.2020 року підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні працівника в розмірі 18351 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят одна) гривня 43 копійки.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Оскільки порушення законних прав позивача, пов`язаних затримкою виплати заробітної плати, призвело до виникнення у нього моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, й з урахуванням обставин справи, суд вважає, що розумним та обґрунтованим є розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

За правилами цивільного судочинства витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті.

Згідно положень ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що розрахунок обґрунтований щодо надання кожного виду послуг; зазначено конкретний обсяг наданих послуг, зокрема, кількість підготованих та поданих процесуальних документів; вказано про участь в судових засіданнях, судовий збір та всі судові витрати позивача, зокрема і витрати на послуги адвоката підтверджені належним чином, квитанціями та належними документами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені у розмірі судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 6 статті 81 ЦПК Українипередбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглянувши подані сторонами докази та дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та з урахуванням вимог чинного законодавства суд приходить до думки, про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.21,38,44,50,61,62,106,107,108,237-1 КЗпП України, ст.34Закону України «Про оплатупраці», Законом України «Про компенсаціюгромадянам втратичастини доходіву зв`язкуз порушеннямстроків їхвиплати»,Постановою КМУвід 21.02.2001р.№159«Про затвердженняПорядку проведеннякомпенсації громадянамвтрати частинигрошових доходіву зв`язкуз порушеннямтермінів їхвиплати», ст..ст.10,12,13,141,263,265,ЦПКЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 27551 (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 37 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 04.09.2019 року по 31.03.2020 року в розмірі 18351 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят одна) гривня 43 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», , адреса 50006, м. Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 2Г на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення. Якщо було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.05.2020 року.

Суддя: Н. О. Сарат