КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №204/3899/19
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3887/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Лапчевської О.Ф., Іванченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

за участю: представника позивача - Шлапака С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шлапака Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В.,

у цивільній справі № 204/3899/19 за заявою Шлапака Сергія Сергійовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 550 658,88 грн.

Та заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майнові права, якими володіє відповідач, а саме: частку (50% ) в статутному капіталі ТОВ «Міжнародний фінансовий радник» у розмірі 500 грн. та частку ( 50% ) в статутному капіталі ТОВ «Марєшал і партнери Україна» у розмірі 500 грн. Пославшись на те, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення суду, оскільки відповідач вже вчиняв дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, а саме: після виникнення спірних правовідносин між сторонами, відчужив належне йому нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права в частині ненадання належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про задоволення заяви щодо забезпечення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Також, відповідач повідомлявся про розгляд справи за місцем розташування товариств: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний Фінансовий Радник» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Марєшал і Партнери Україна» () м.Київ вул. Смирнова- Ласточкіна, 3/5. - так як є керівником даних товариств.

У зв'язку з викладеним, в силу положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не мотивовано, яким саме чином не забезпечення позову в обраний ним спосіб може утруднити виконання майбутнього рішення суду по даній справі.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Зокрема, апеляційний суд враховує, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 мають майновий характер, а, отже у випадку відчуження майнових прав належних відповідачу може бути утруднене виконання судового рішення про стягнення з нього заборгованості.

Будь-якого іншого майна, що належить на праві власності відповідачу згідно поданих позивачем документів, не встановлено.

Також судом апеляційної інстанції враховано наявні в матеріалах справи докази того, що після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, ОСОБА_3 в липні 2019 року вже вчиняв дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, на яке позивач просив накласти арешт в якості забезпечення поданого ним позову, а саме: незавершеної будівництвом школи образотворчого мистецтва « Талант ».

Слід зазначити, що вартість майнових прав, які перебувають у володінні ОСОБА_3 , та на які позивач просить накласти арешт, не перевищує розміру заборгованості відповідача, яка є предметом даного спору, що свідчить про співмірність обраного заходу забезпечення позову позовним вимогам.

Колегія суддів акцентує увагу сторін на тому, що вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому, не порушуючи законних прав та інтересів відповідача.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Шлапака Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року скасувати та постановити нову постанову, за якою;

вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майнові права, якими володіє ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: частку у статутному капіталі в розмірі 500 грин. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Міжнародний Фінансовий Радник» (), що становить 50% статутного капіталу товариства; та на частку у статутному капіталі в розмірі 500 грн. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Марєшал і Партнери Україна» (), що становить 50% статутного капіталу товариства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касацій ному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 травня 2020 року

Суддя-доповідач:

Судді: