Дата документу 13.05.2020
Cправа № 937/2456/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Адвокат ОСОБА_2 , в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заяою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування посилається, що позивач є власником зазначеного будинку. У вказаній квартирі з 2010 року зареєстрований відповідач, який жодного дня в ній не проживав. Відповідач участі в утриманні квартири не приймає, комунальні платежі позивач сплачує самостійно, речі відповідача у квартирі відсутні. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу певні незручності: унеможливлює отримання субсидії на комунальні послуги, вільно розпоряджатися своїм майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, оскільки місцеперебування відповідача невідомо, тому позивач вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. У випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , однак до суду повернувся конверт з відміткою працівника поштового звязку «не проживає», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його та позивача відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копія договору купівлі-продажу квартири /а.с. 5/.
Відповідно до довідки відділу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг виконавчого комітету Мелітопольської міської Запорізької області від 08.04.2020 № 1784, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.11/.
Однак, відповідач, який доводиться позивачу братом, за вказаною вище адресою не мешкав та не мешкає, що підтверджується копією довідки за підписами управителя ОСББ та старшої по будинку /а.с. 7/.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім"ї власника права користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Установлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі був зареєстрований на правах члена сім`ї відповідач ОСОБА_3 , який доводиться позивачу братом, отже належить до членів сім"ї власника квартири ОСОБА_3 .
Оскільки квартира перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім`ї таким, що втратив право на житло.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але ніколи в ній не проживав та не проживає, тому на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 5, 13, 89, 229, 247, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В.Ковальова