Справа № 462/6759/19 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/778/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 31 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до відповідачів у якому просив:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь 10 168,22 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» 5000 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2-12).

Оскаржуваним рішеннямЗалізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 10 168 (десять тисяч сто шістдесят вісім) грн. 22 коп. відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 1 200 (одну тисячу двісті) грн. суми за оплату вартості рахунку за оцінку транспортного засобу на підставі звіту № 645/19 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 768, 40 грн. (за вимогу майнового характеру) судового збору.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду оскаржило ПАТ «СК «ТАС».

В апеляційній скарзі посилається на те, що Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року ОСОБА_2 20 жовтня 2018 року о 21 год.35 хв. будучи відповідальною особою,порушив норми і стандарти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманнідорожніх споруд, а саме незадовільне утримання контактно-кабельної мережі тролейбуса,своєчасно не виявив недоліків в її утриманні, що спричинило пошкодження транспортнихзасобів марки СНЕVROLET Огlаndо, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , МЕRCRDES DFGHJKL Benz S 320, дн НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , VOLKSWAGEN Tdansporter, д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та не вжив заходів щодо своєчасної заборони руху привиникненні умов, які загрожують безпеці руху. Такими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративнеправопорушення. передбачене ч. 2 ст. 139 КупАП.

Вказує, що обрив контактно-кабельної мережі тролейбуса, який мав місце 20 жовтня 2018 року о 21 год. 45 хв. на вул. Виговського. 83 в м. Львові відбувся по причині незадовільного утримання контактно-кабельної мережі тролейбуса та своєчасного не виявлення недоліків в її утриманні, а не внаслідок настання непередбачуваних подій (пожежі, вибуху, стихійного лиха), тому на є страховим випадком.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року та додаткове рішення цього суду від від 31 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 20 жовтня 2018 року о 21 год. 35 хв. у м. Львові по вул. І. Виговського 83, ОСОБА_2 , будучи відповідальною особою, порушив норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дорожніх споруд, а саме: незадовільне утримання контактно-кабельної мережі тролейбуса, своєчасно не виявив недоліків в її утриманні, що спричинило пошкодження транспортних засобів марки «Chevrolet Orlando» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , «Mersedes-Benz S 320» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 139 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.13).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 19 грудня 2015 року транспортний засіб «VW Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.47).

На момент дорожньо-транспортної пригоди (станом на 20 жовтня 2018 року) цивільно-правова відповідальність ЛКП «Львівелектротранс» (у якій працює ОСОБА_2 на посаді начальника контактно-кабельної мережі) була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами № FO 073642 від 05 квітня 2018 року. (а.с.16-23).

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди життю, здоров`ю або майну фізичної особи, а також шкоди, заподіяної майну юридичної особи внаслідок здійснення своєї Застрахованої діяльності у місці дії договору (цивільно-правова відповідальність).

Відповідно до п. 1 Договору «Застрахована діяльність» - під застрахованою діяльністю в рамках цього Договору Сторони розуміють експлуатацію (використання за прямим призначенням, з додержанням передбачених виробником та/або законом норм використання та виробничих умов) та утримання Страхувальником (його Уповноваженим представником) на законних підставах майна (а саме: конструктивних елементів опор контактної мережі та/або контактної мережі) у місці дії Договору.

Відповідно до п. 1.1. Договору передбачено призначення майна, зокрема, контактна мережа.

Згідно п. 2.1. Договору Страховим ризиком є ненавмисне нанесення Страхувальником шкоди майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб внаслідок здійснення Застрахованої діяльності та настання непередбачуваних подій (пожежі, вибуху, стихійного лиха).

Страховий ризик, відповідно до п. 2.1. Договору, має місце за наявності наступних складових елементів: ненавмисне нанесення шкоди; здійснення застрахованої діяльності; настання непередбачуваної події.

В даному випадку як правильно зазначив суд першої інстанції є наявність усіх трьох складових елементів страхового ризику, а саме: 1) ненавмисне нанесення шкоди автомобілю марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 ; 2) шкода заподіяна під час здійснення застрахованої діяльності; 3) шкода заподіяна внаслідок настання непередбачуваної події, позаяк, неможливо було передбачити обрив контактної мережі, яка впаде на автомобіль марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 та пошкодить його.

Згідно п. 2.2. Договору Страховим випадком є факт виникнення у Страхувальника зобов`язання відшкодувати згідно чинним законодавством України шкоду, завдану майну, життю та/або здоров`ю Третіх осіб внаслідок в період дії договору внаслідок здійснення застрахованої діяльності.

Відповідно до п. 3.1. Договору ліміт відповідальності страховика по ризику настання цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб по одному страховому випадку становить 100 000 грн. (а.с.16).

Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 20 жовтня 2018 року у м. Львові по вул. Виговського, 83, діяв Договір добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами FO-00073642 від 05 квітня 2018 року укладений ЛКП «Львівелектротранс» з ПАТ «СГ «ТАС».

Як вбачається із Страхового акту № 8265В/17/2019 вищезазначена подія, яка мала місце 20 жовтня 2018 року, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «VW Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачу ОСОБА_1 не визнана страховою (а.с.73).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 Цивільного кодексу України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами страхування цивільно-правової відповідальності, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювана шкоди.

У постанові Верховного Суду від 04липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завданої шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом порядку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ЛКП «Львівелектротранс» на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами FO-00073642 від 05 квітня 2018 року, у страховика виникає обов`язок відшкодувати завдану шкоду.

Тому не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ПАТ «Страхова група «ТАС» про те, що подія яка мала місце 20 жовтня 2018 року не є страховим випадком.

Згідно Звіту № 645/19 від 21.08.2019 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «VW Transporter», державний номерний знак НОМЕР_3 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 10 168 грн. 22 коп. (а.с. 24-26).

Зазначену суму страхового відшкодування суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

Згідно Товарного чеку від 21 серпня 2019 року, акту прийому-передачі виконаних робіт від 21.08.2019 року № 645, рахунком № 645 від 21.08.2019 року стверджується, що сума за оплату вартості рахунку за оцінку транспортного засобу «VW Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачу ОСОБА_1 на підставі звіту № 645/19 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу складає 1 200 грн. (а.с.39,40,41), тому такі витрати суд першої інстанції також обґрунтовано поклав на відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС».

Стягуючи з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС на користь ОСОБА_1 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції враховано складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, час витрачений адвокатом, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Зазначені витрати є розумними та документально підтверджені.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» -залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 31 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.