Номер провадження: 22-ц/813/1964/20
Номер справи місцевого суду: 522/6459/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/6459/19

Номер провадження: 22-ц/813/1964/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому статтею 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», поданою представником - Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л.В. 29 липня 2019 року, повний текст рішення складено 29 липня 2019 року,

встановив:

У квітні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК (далі - Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.04.2011 року, станом на 31.03.2019 року, в загальному розмірі - 33 496,41 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.04.2011 року ОСОБА_1 отримав від Банку кредит у розмірі - 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно з п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, умов договору з обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахунку.

На підставі п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за Договором Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого відкритого в Банку рахунку, в частості з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Згідно з п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

На підставі п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, які підлягають сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленому Банком розмірі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором.

Пунктом 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленому Банком розмірі у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторона про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином вищевказані зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 31.03.2019 р. виникла заборгованість у загальному розмірі - 33 496,41 грн., яка складається з:- заборгованість за тілом кредиту - 3 399,07 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 626,08 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 1 400,00 грн.; - штраф (фіксована складова) - 500,00 грн.; - штраф (процента складова) - 1 571,26 грн. (а. с. 1 - 3).

Разом із позовною заявою Банк надав заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а. с. 42) та заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а. с. 43).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.07.2019 року (а. с. 46 - 46 зворотна сторона).

Учасники справи у судове засідання, призначене судом першої інстанції на 22.07.2019 року, не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи міститься клопотання позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розгляд справи за відсутністю його представника. Банк також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.

Поштова кореспонденція направлялась відповідачу судом першої інстанції на адресу його реєстрації. Проте, була повернута до суду з відміткою пошти - «Інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Адресат відсутній». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань не заявив.

Суд першої інстанції, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року вищезазначений позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2011 року в розмірі - 3 399,07 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі - 194,71 грн. .

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 28.04.2011 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.04.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі - 3 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, що не спростовано стороною відповідача.

Із позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом станом на 31.03.2019 року в розмірі - 33 496,41 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 3 399,07 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 626,08 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 1 400 грн.; - штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1571,26 грн., що має відображення у розрахунку заборгованості.

Згідно інформації в анкеті-заяві від 28.04.2011 року ОСОБА_1 висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Між тим, встановлено, що в анкеті-заяві від 28.04.2011 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 28.04.2011 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

У той же час, позивачем не надано суду доказів отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг саме в тій редакції, витяг з якої долучено до позову, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг з цими умовами, з підписом відповідача.

Отже, додані позивачем Тарифи, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, у зв`язку з відсутністю на них підпису відповідача, суд вважав такими, що не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

При цьому суд першої інстанції послався на правову позицію, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (справа №6-2320цс16 ).

Таким чином, за наданим позивачем витягом із Умов та правил надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, штрафів, комісії, оскільки зазначені складові договору не містять підпису відповідача.

Отже, не підтверджено належним чином існування за вказаним кредитним договором процентної ставки саме у розмірі - 30% річних, визначеного позивачем розміру штрафних санкцій та пені. Тому, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача: - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі - 26 626,08 грн.; - заборгованості за пенею та комісією в розмірі - 1 400 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1 571,26 грн.. Виходячи з вищевказаного, суд відмовив в задоволенні позову в цій частині.

У той же час, із наданого розрахунку заборгованості суд вбачав, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість за кредитом, тобто фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у зазначеному в розрахунку Банку розмірі відповідач суду не надав.

Банком наданий розрахунок заборгованості за період з 01.05.2011 року по 31.03.2019 року, відповідно до якого заборгованість за тілом наданого кредиту становить - 3 399,07 грн..

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважав, що вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі - 3 399,07 грн. є обґрунтованими, а тому задовольнив позов в цій частині.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Суд встановив, що за подання позову Банк сплатив судовий збір в розмірі - 1 921,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 08.04.2019 року.

Врахувавши, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню частково, суд стягнув судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі - 194,98 грн. (а. с. 51 - 52 зворотна сторона).

Банк в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, по пені та штрафам. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, по пені та штрафам.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскарженій частині рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права,

Апелянт вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відсотків. Кредитний договір є оплатним договором. Встановивши надання Банком кредиту, суд не мав підстав для відмови у стягненні відсотків. Відмова у стягненні відсотків наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, фінансовій стабільності Банку, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.10.2019 року було відкрито апеляційне провадження.

У жовтні місяці 2019 року копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги були направлені ОСОБА_1 за наявною у справі адресою його проживання - АДРЕСА_1 . Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до апеляційного суду з приміткою пошти - «Неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача». Апеляційним судом було зроблено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , яке не змінилося, останньому у листопаді місяці 2019 року повторно були направлені копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до апеляційного суду з приміткою пошти - «Неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача». У грудні місяці 2019 року апеляційним судом втретє були направлені ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до апеляційного суду з приміткою пошти - «Неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача», «За закінченням встановленого строку зберігання».

23.12.2019 року Одеським апеляційним судом було постановлено ухвалу про закінчення підготовки справи до апеляційного розгляду. Призначення справи до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Разом з тим, у лютому 2020 року ОСОБА_1 знову були направлені копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги. Інформація про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банку, знаходження на розгляді апеляційного суду справи за позовом Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з пропозицією надати відзив на апеляційну скаргу Банку, була розміщена на офіційному веб сайті Одеського апеляційного суду. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до апеляційного суду з приміткою пошти - «Неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача». У лютому 2020 року апеляційним судом на адресу КП «ЖКС «Порто-Франківський», для вручення ОСОБА_1 , були направлені копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги,. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення КП «ЖКС «Порто-Франківський» отримало вказаного листа, однак відповіді апеляційному суду не надало.

Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних, тому підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості по процентам. Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права (ст. ст. 12, 81 ЦПК України), що призвело до неправильного обґрунтування підстав відмови у задоволенні вказаних позовних вимог, з огляду на наступне.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

28.04.2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та про те, що він отримав платіжну картку - Кредитка «Універсальна», про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві (а. с. 7 - 7 зворотна сторона). Згідно вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі - 3 900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 користувався кредитом, частково його погашав. Не виконуючи належним чином зобов`язання з повернення кредиту, відповідач порушив умови кредитного договору.

У наданому Банком розрахунку вказано, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2019 року становить - 33 496,41 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 3 399,07 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 626,08 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 1 400 грн.; - штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; - штраф (процентна складова)- 1571,26 грн. (а. с. 4 - 6).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 отримав від Банку кредит, вищевказані зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту не виконав, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту.

Доводи апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків, оскільки кредитний договір є оплатним договором, встановивши надання Банком кредиту, суд не мав підстав для відмови у стягненні відсотків, колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Згідно вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.45.).

Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має оплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійсненних операцій з використання платіжних карток (п. 1.1.1.50.).

Овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операцій за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредиту кредитування (п. 1.1.1.52).

Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором (п. 1.1.1.72).

Форма надання кредиту: «Фінансовий» кредитний ліміт може бути використаний для отримання готівкових коштів з Картрахунку і безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (п. 2.1.1.11.1.).

За користування кредитом Пільгового періоду клієнт сплачує Банку проценти в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту в рамках встановленого льготного періоду по кожній платіжній операції (2.1.1.12.2.).

Погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або у безготівкову порядку та зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (2.1.1.12.3.).

Строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, виникаючого по таким картам, наведений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невідь ємною частиною договору, а також встановлюється цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачений Тарифами, та частину заборгованості по кредиту (2.1.1.12.4.).

За користування кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти і розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів за рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. (2.1.1.12.6.)..

Проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати передбачену п. 2.1.1.12.4. та п. 2.1.1.12.5., при цьому проценти нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту або Овердрафту коштів, з дня списання коштів з карткового рахунку ( 2.1.1.12.6.3 .)..

Обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно п. 2.1.1.5.5. за кредитним договором по даній справі позичальниця зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме із зазначеними Банком витягом з Умов та правил надання банківських послуг, Витягом з Тарифів Банку був ознайомлений ОСОБА_1 і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду справи у суді першої інстанції на вищевказане звертав увагу відповідач ОСОБА_1 .. Тому, посилання суду на застосування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16 щодо відсутності доказів отримання позичальником та підписання ним Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, яка діяла на час отримання кредиту, і витяг з якої долучено до позову є помилковими, оскільки обставини тієї справи різняться з обставинами даної справи.

До апеляційного суду також не надійшло заперечень ОСОБА_1 щодо не підписання долучених Банком до позову Умов та правил надання банківських послуг.

Тому, у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитом необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом у сумі - 26 626,08 грн. розраховані за період - з 25.07.2011 року по 31.03.2019 року.

У позові Банку вказав, що «…ОСОБА_1 отримав від Банку кредит у розмірі - 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки…» (а. с. 1, 4-й абзац знизу).

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору він автоматично лонгується на такий самий строк (а. с. 20).

Пунктами 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12, 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця вказаного на лицевій стороні картки включно. Забороняється використання картки (її реквізитів), строк дії якої закінчився.

За закінченням строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії), за зверненням Клієнта до Банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором.

Для перевипуску картки до закінчення строку її дії Клієнт повинен звернутися до відділення Банку.

Відповідно до Анкети-заяви (а. с. 7 - 7 зворотна сторона) платіжну картку - Кредитка «Універсальна» Текля С .В. отримав - 28.04.2011 року. З врахуванням вищевказаних положень Умов та правил надання банківських послуг про строк дії договору та строк дії картки, відсутності у справі доказів перевипуску картки, останнім днем дії договору є - 28.04.2013 року. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості борг по процентам станом на 27 та 30 квітня 2013 року становить - 0,00 грн. (а. с. 4 зворотна сторона). Таким чином, вимоги Банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом є недоведеними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити саме за вищевказаних обставин.

Доводи апелянта про те, що відмова у стягненні відсотків наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, фінансовій стабільності Банку, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави, не дають підстав апеляційному суду зробити висновок про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому не мають наслідком задоволення апеляційної скарги.

Щодо оскарження Банком рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафів, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Банк, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення пені та штрафів, разом з тим в апеляційній скарзі не вказує жодного доводу щодо цих обставин. Вказане підтверджується також тим, що Банк в апеляційній скарзі вказує: «…Судовий збір за подання цієї скарги сплачений виходячи з оспорюваної суми незадоволених місцевим судом вимог про стягнення відсотків по кредиту…».

Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості встановити, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими тільки в частині зміни обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом. В іншій частині доводи апеляційної скарги є недоведеними, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

За правилами ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову в цій частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за процентами, за вищевказаного обґрунтування.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 7, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником - Криловою Оленою Леонідівною, - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року - змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе