Провадження № 2/752/393/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2020 року Голосіївським районним судом м.Києва у

складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Лисенко Т.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом у якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пеню в розмірі 2110627,25 грн., 3% річних у розмірі 20 369,46 грн., індекс інфляції в розмірі 68084,75 коп. та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 538142,50 коп., що на момент укладення договору за курсом НБУ становило 25000,00 доларів США. Цього ж дня для забезпечення виконання зобов`язань даного договору ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 іпотечний договір, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Окрім того, 24 червня 2015 року ОСОБА_1 уклала з дружиною позичальника ОСОБА_3 договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов`язалась забезпечувати виконання договору позики в повному обсязі. В підтвердження укладеного договору поруки ОСОБА_3 власноручно написала розписку, відповідно до якої вона зобов`язалась відповідати перед ОСОБА_1 за виконання всіх зобов`язань, які виникли згідно з договором позики від 24 червня 2015 року.

В подальшому сторони уклали додаткові угоди до договору позики. Згідно з п.1 додаткової угоди від 24 лютого 2016 року сторони узгодили, що станом на 24 лютого 2016 року заборгованість становить 1 361 695,00 грн., що за курсом НБУ становить 50000,00 доларів США. Також сторони погодили, якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до вказаного строку, він сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 змушена була звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року за № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року за № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого судового засідання.

У запереченнях на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 посилаючись на ст. 559 ЦКУ у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї грошових коштів, як з поручителя, просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року підготовче провадження закінчено. Справу призначено до судового засідання.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Судом встановлено, 24 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 538 142,50 коп., що на момент укладення договору за курсом НБУ становило 25000,00 доларів США. Відповідно до п.3 даного договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю борг до 24 серпня 2015 року.

24 червня 2015 року був укладений іпотечний договір.

20 серпня 2015 року був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстрованим №825.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, (у редакції чинній на момент розгляду справи) порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Як убачається із матеріалів справи, грошові кошти відповідачем повернуті не були.

За таких обставин у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителя.

А тому суд відхиляє твердження сторони відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором з огляду на припинення договору поруки виходячи з положень ст. 559 ЦК України.

Таким чином, відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривні.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як зазначає Верховний Суд України у Постанові від 01 листопада 2017 року у справі №697/307/15-ц судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

За ч. ч. 2, 3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).

Позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність перед ним у відповідачів заборгованості за означеними договорами.

З огляду на означене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню судовий збір сплачений при зверненні з позовом до суду у розмірі - 8500,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 141, 209-211, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 512-514, 525, 526, 530, 554, 559, 612, 615, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІПН- НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 пеню в розмірі 2 110 627, 25 грн., 3% річних в розмірі 20 369,46 грн. та індекс інфляції в розмірі 68 084,75 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІПН- НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 8500,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного задовольнити.

Суддя