Провадження № 2/185/1530/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 травня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.,

з участю секретаря судового засідання Трубіциної А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бобровницького В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Павлоградської міської ради про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу рішенням суду квартира була поділена, за кожним з батьків було визнано право власності на 1/2 частку квартири. Постановою державного виконавця 1/2 частка зазначеної квартири, яка належала його батькові, була передана його матері в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів. Таким чином його матір стала одноосібним власником квартири, однак не здійснила належної реєстрації свого права власності. Пізніше його батько був визнаний безвісно відсутнім і до теперішнього часу місце його перебування невідоме. ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір померла, спадщину прийняли двоє спадкоємців за законом позивач та ОСОБА_2 . У березні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 і отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник позивача зазначив, що оскільки 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 була передана матері позивача в рахунок заборгованості по сплаті аліментів і фактично перейшла у її власність, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері, наявні підстави для визнання за ним права власності за зазначену частку квартири в порядку спадкування.

Від представника відповідача Павлоградської міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, за змістом цієї заяви представник відповідача не заперечує проти задоволення позову (а.с.47).

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились.

З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 13 жовтня 1998 року на Павлоградській товарній біржі був укладений договір № 10/19-НД, відповідно до якого ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

З тексту заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2007 року, яке набрало законної сили 05 липня 2007 року, видно, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 11 жовтня 2006 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області договір купівлі-продажу цієї квартири був визнаний дійсним. За ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частку цієї квартири (а.с.9).

Згідно з інформацією КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 13 жовтня 1998 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 13 жовтня 1998 року Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 10/19-НД.

На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 25 червня 2007 року право власності на 1/2 частку зазначеної квартири було зареєстровано за ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 не звертався до КП Павлоградське МБТІ для перереєстрації договору купівлі-продажу на 1/2 частку квартири (а.с.49).

За даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, на теперішній час право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 10/19-НД, зареєстрованого 13 жовтня 1998 року Павлоградською товарною біржею.

Постановою державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Кошеваровою О.А. від 05 листопада 2009 року при примусовому виконанні виконавчого листа № АЕ-50 від 06 лютого 2001 року, виданого Павлоградським міським судом про стягнення аліментів зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , було передано 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , вартість якої становить 24 053 грн, стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу в сумі 23 448 грн по виконавчому листу № АЕ-50 від 06 лютого 2001 року (а.с.11).

Нерухоме майно, а саме 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_4 на підставі статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на 05 листопада 2009 року.

Про передачу майна державним виконавцем було складено акт та винесено відповідну постанову, ці документи є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Однак ОСОБА_4 не було здійснено державної реєстрації права власності на передану їй 1/2 частку квартири.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, в редакції, чинній на день передачі ОСОБА_4 частки квартири, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягали державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Право власності у набувача нерухомого майна виникало з моменту державної реєстрації такого права (ст.334 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_4 не зареєструвала своє право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , відповідно до діючого на той час законодавства вона не набула права власності на зазначене нерухоме майно.

Тому 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 не входить до складу спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , і відсутні підстави для визнання права власності на це майно за позивачем в порядку спадкування.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, у тому числі строк апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-Павлоградська міська рада, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, 95, ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

- ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя У.М. Болдирєва