Справа № 159/1499/20
Провадження № 2/159/637/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Кузьміної А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_5 . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_4 , оскільки проживав разом з нею постійно та вступив в управління та розпорядження спадковим майном.

05.03.2013 року батько позивача - ОСОБА_4 склав заповіт, в якому житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по АДРЕСА_4 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га, та інші земельні ділянки, пизначені для ведення особистого селянського господарства, заповів братові позивача, відповідачу у справі - ОСОБА_2 . З

Земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства, майновий пай та грошові заощадження ОСОБА_4 заповідав позивачу. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області Степанюком Я.В. та зареєстровано в реєстрі за № 22.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв брат позивача - ОСОБА_2 та сама позивач шляхом подачі до Ковельської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Натомість, ОСОБА_3 написала заяву про відмову від прийняття спадщини. За заявою ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою Волинської області була заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що в заповіті, який складений ОСОБА_4 не визначено конкретний об`єкт спадкування, а майно, зазначене в заповіті від 05.03.2013 року, не підтверджується документами, вказаними у них. В зв`язку з цим рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту.

Позивач вказує, що дійсною волею спадкодавця було передати їй у спадщину належну земельну ділянку площею 2,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Білинської сільської ради, яка належала покійній матері. Правовстановлюючим документом на цю ділянку є Державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ № 06177, виданий 02.04.2002 року, та яку успадкував ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , однак не оформив на цю ділянку належних документів.

Враховуючи викладене, позивач просила суд здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_4 , що посвідчений секретарем Білинської сільської ради 05.03.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 22, встановивши, що ОСОБА_4 заповідає ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Білинської сільської ради та належать спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 06177, виданого 05.04.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 281.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, однак до суду надійшла її заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явились, однак, кожен зокрема, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.

Так, відповідно до ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Статтею 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30.09.2009 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України ОСОБА_5 , останній на праві власності на території Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області належала земельна ділянка площею 2,15 га.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 27.06.2016 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .

Зі змісту заповіту, посвідченого секретарем Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області Степанюком Я.В. 05.03.2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №22, вбачається, що ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по АДРЕСА_4 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,25 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,1500 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,2300 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,2000 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,1700 га.

Крім цього, з вказаного заповіту встановлено, що ОСОБА_4 заповів позивачу ОСОБА_1 належну спадкодавцеві на праві власності земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства, майновий пай та грошові заощадження.

Однак, як зазначила в позовній заяві ОСОБА_1 , нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті від 05.03.2013 року, складеного ОСОБА_4 не визначено конкретний об`єкт спадкування та майно, зазначене в заповіті, не підтверджується документами, вказаними у ньому.

Відповідно до довідки № 266 від 09.03.2017 року, виданої Білинською сільською радою, встановлено, що згідно запису в по господарській книзі № 3 за 2016 рік, особовий рахунок № НОМЕР_1 , в с. Білин Ковельського району Волинської області рахується господарство ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_4 . У вказаному будинку була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 з 1950 року по день смерті. Померла ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Земельні ділянки, що знаходяться на території Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області - приватизовані.

Таким чином, спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був її чоловік - ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті дружини, однак не оформив своїх спадкових прав та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Зазначене узгоджується зі змістом заповіту, а також не суперечить положенням ст. 1236 ЦК України, відповідно до якої заповідач має право охопити заповітом також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наміром спадкодавця ОСОБА_4 була передача у спадщину ОСОБА_1 земельних ділянок площею 2,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Білинської сільської ради та належали спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 06177, виданого 05.04.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 281.

За таких обставин, зважаючи на відсутність заперечень з боку іншого спадкоємця за заповітом, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Зважаючи на обставини справи, судові витрати суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 213, 1233, 1236, 1256 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про тлумачення заповіту - задовольнити повністю.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_4 , що посвідчений секретарем Білинської сільської ради 05.03.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 22, встановивши, що ОСОБА_4 заповідає ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Білинської сільської ради та належать спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 06177, виданого 05.04.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 281.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий:П. Ю. Бойчук