КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ

Справа №760/18092/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5825/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Букіної О.М. 13 січня 2020 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комуналка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В

У червні 2019 року ТОВ «Комуналка» звернулось до суду першої інстанції з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на утриманні позивача відповідно до наказу «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» та протоколу правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 31 січня 2017 року. Квартира АДРЕСА_1 у зазначеному багатоповерховому будинку належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .. Проте, ним не виконуються зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим має місце заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) за період з січня 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 22724,23 грн., трьох процентів річних в розмірі 532,94 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1281,57 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року позов ТОВ «Комуналка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комуналка» заборгованість у розмірі 22724,23 грн, три проценти річних у розмірі 532,94 грн та збитки від інфляції у розмірі 1281,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комуналка» судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 має заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка згідно розрахунку заборгованості з урахування інфляційних втрат, та трьох процентів річних підлягає стягненню на користь позивача.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм процесуального та матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують на те, що позивач застосував тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який не затверджений відповідними розпорядженнями виконавчого органу КМР (КМДА), що є грубим порушенням вимог Порядку формування тарифів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому у відповідача були відсутні підстави сплачувати відповідні послуги з утримання будинку та прибудинкових територій. Також зазначають про те, що позивач не може укладати з мешканцями будинку та орендарями договорів на надання послуг з централізованого опалення, оскільки позивач за статутом не здійснює господарську діяльність з теплопостачання та не є постачальною організацією в розумінні Закону України «Про теплопостачання» та в останнього відсутня відповідна ліцензія. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу, який саме обсяг теплової енергії був спожитий відповідачем у спірний період та позивачем не надано дані щодо показників лічильника станом на початок та кінець спірного періоду.

На підставі викладеного, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом ПАТ «ХК «Київміськбуд» визначено ТОВ «Комуналка» експлуатуючою організацією на житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Актом прийому-передачі передано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на обслуговування та експлуатацію до ТОВ «Комуналка» (а.с.11-14).

ТОВ «Комуналка» з метою забезпечення житлово-комунальними послугами мешканців будинку, як експлуатуючою організацією, було укладено відповідні договори з постачальниками послуг. Так, зокрема, було укладено договір про постачання електричної енергії № 43847 від 16 липня 2017 року з ПАТ «Київенерго», договір № 1541884 про постачання теплової енергії у гарячій воді від 06 грудня 2017 року з ПАТ «Київенерго», договір № 1541884 про постачання теплової енергії у гарячій воді від 22 серпня 2018 року з КП «Київтеплоенерго» та договір СМ - 07-18 про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів від 24 січня 2018року з ТОВ «Крамар Еко» (а.с.15-76).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , та є користувачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, що ним і не оспорюється (а.с.77-78).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати житлово-комунальних послуг, останньому надсилалась претензія-попередження від 19 квітня 2019 року.

Також з наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за період з січня 2018 року по квітень 2019 року становить 22724,23 грн, це заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вивезення сміття та опалення. Також позивач просить про стягнення три відсотка річних в розмірі 532,94 грн та збитки від інфляції в розмірі 1281,57 грн (а.с.79-81, 89-93).

Згідно вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст.. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» До житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Колективний споживач зобов`язаний зокрема, забезпечувати розподіл між споживачами, об`єднаними таким колективним споживачем, обсягу спожитих комунальних послуг відповідно до законодавства (крім випадку, коли співвласниками визначено іншу особу, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги); у разі безпосереднього здійснення розподілу обсягу комунальних послуг між споживачами у будівлі надавати споживачам, об`єднаним таким колективним споживачем, детальний розрахунок розподілу між ними обсягу спожитих комунальних послуг, а в разі обліку комунальних послуг засобами вимірювальної техніки вузла обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі (її частині), надавати також інформацію про їх показання (п.3,4 ч. 4 ст. 7 цього Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 13 цього Закону з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ч.5 цієї норми Закону).

У ч. 1 ст. 9 цього Закону також зазначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

В порядку п. 2 ч.3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону

Статтею 10 цього Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування (ч.ч.1,2).

Положеннями ст. 14 даного Закону визначені особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку

Так, за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону:

1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір);

2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір);

3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

В порядку ст. 27 Закону у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно житлово-комунальних послуг, а саме послуг з електропостачання, теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивезення сміття. Відповідачем не заперечувались обставини отримання комунальних послуг за вказаною адресою, проте він посилається на неналежність позивача до осіб, які мають право надати такі послуги, неналежну якість та ціну послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відсутність укладеного між астрономи договору. Разом з тим, відповідач не звертався до позивача претензіями, в порядку визначеному Законом України «Про комунальні послуги» та доказів на підтвердження належного та своєчасного виконання своїх зобов`язань щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг суду надано не було.

Посилання відповідача на відсутність у позивача ліцензії на надання послуг з електропостачання та теплопостачання, що унеможливлює здійснювати нарахування за користування опаленням, колегія суддів до уваги не приймає. Так, з наявних в матеріалах справи договорів вбачається, що ТОВ «Комуналка», як колективний споживач, укладає договори з відповідними постачальниками послуг, які в свою чергу, надають ці послуги. Вказане відповідає положенням ст.ст. 7,13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому вказані твердження відповідача слід визнати безпідставними.

Що стосується послуг з утримання будинку та прибудинкової території, то, виходячи з положень наведеного Закону, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. В даному випадку позивач, як управитель будинку не є таким, що був обраний органом місцевого самоврядування. Статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за органами місцевого самоврядування закріплено повноваження щодо встановлення цін/тарифів на комунальні послуги, якими згідно зі ст. 5 є постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Отже, з прийняттям вказаного Закону органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. А отже, посилання відповідача на відсутність затвердження органом місцевого самоврядування тарифу на послугу з утримання їх будинку та прибудинкової території не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Твердження відповідача про відсутність укладеного між сторонами договору також не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних. Так обов`язок щодо укладення договір щодо житлово-комунальних послуг чинним законодавством покладається на обох сторін, а відсутність договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати фактично спожитої житлово-комунальної послуги.

Відповідачем не надано будь-якого спростування невірності нарахування позивачем заборгованості, як і не надано доказів ненадання, чи неналежного надання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та вивезення сміття.

Наявне зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг є грошовим зобов`язанням, а тому застосування положень ч. 2 ст. 62 ЦК України та нарахування на цій підставі інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму заборгованість є законним і обґрунтованим.

Таким чином, встановивши факт порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2018 року по квітень 2019 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі у розмірі в розмірі 22724,23 грн., трьох процентів річних в розмірі 532,94 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1281,57 грн.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук