Справа № 946/2739/20
Провадження № 6/946/199/20
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя Пащенко Т.П.,

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі подання головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 року головний державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Міністерства юстиції України Волкогонов О.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, обґрунтовуючи його тим, що на виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження №59950678 з виконання постанови №1246/50000/17, виданої Одеською митницею ДФС 13.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в дохід держави 591147 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2020 року за поданням державного виконавця боржника було обмежено у праві виїзду за межі України. Боржник звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яка задоволена ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2020 року, у якій наголосив на те, що про існування відкритого виконавчого провадження відносно нього дізнався з вищевказаної ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2020 року. Заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України датована 15.02.2020 року. З того часу боржником не прийнято ніяких дій, щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, щодо сплати боргу до відділу державної виконавчої служби не надходило жодної заяви від боржника, ніяких пояснень, декларація про доходи не подавалася. Все це свідчить на думку державного виконавця про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, має намір не розрахуватися по зобов`язанням, а тільки уникнути обмеження у вигляді заборони виїзду за кордон України.

Постанова на сьогоднішній день боржником не виконана, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання постанови суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно, кошти, належні боржнику на праві власності відсутнє.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

Боржником вимоги виконавчого документу до теперішнього часу не виконано, штраф не сплачено, у зв`язку з чим головний державний виконавець просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.441 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 441 ЦПК України передбачає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд може встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов`язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов`язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань відсутні.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Наявність відповідей Пенсійного фонду України, відомостей щодо відсутності зареєстрованих транспортних засобів за боржником, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.10.2019 року, відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону Далаковим Ю.М., а також акту державного виконавця від 04.12.2019 року, не може свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання судового рішення, які прямо передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, як було встановлено ухвалою суду від 15.04.2020 року, якою задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гліщинського Я.В. та скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за межі України, 20.10.2017 року ОСОБА_1 оформлено виїзд на постійне проживання до Великобританії, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті боржника.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржником від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року у редакції від 10.12.2015 року, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання подання головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Т.П.Пащенко