Справа № 503/2285/19
Провадження № 2/503/181/20
УХВАЛА

08 травня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно боргової розписки у розмірі 50000,00 грн.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, надали до суду мирову угоду від 06.05.2020 року із заявою про її затвердження та закриття провадження у справі. У заяві просять судове засідання провести без їх участі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За умовами мирової угоди, укладеної між сторонами 06.05.2020 року визначено, що відповідач зобов`язується добровільно на умовах цієї мирової угоди передати в рахунок погашення існуючого боргу у власність позивачу 1/2 частину нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить відповідачу.

Позивач в свою чергу бере на себе зобов`язання прийняти у власність в рахунок існуючого боргу 1/2 частину вказаної нежитлової будівлі, належної відповідачу.

Суд, ознайомившись зі змістом мирової угоди, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для її затвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову по даній справі є вимоги про стягнення боргу за договором позики.

За умовами поданої сторонами мирової угоди, відповідач ОСОБА_2 зобов`язується в рахунок погашення боргу за договором позики передати позивачу ОСОБА_1 у власність нерухоме майно, власником якого він є, а саме: 1/2 частину нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Мирова угода за умовами якої боржник передає особі у рахунок повного погашення боргу нерухоме майно, яке не було предметом судового спору, не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Затвердження даної мирової угоди у спосіб, який просять сторони, фактично спрямовано на здійснення іншого правочину, який сторони насправді хотіли вчинити та щодо якого чинним законодавством встановлені вимоги, додержання яких є необхідним та обов`язковим для чинності такого правочину.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150831139 від 22.12.2018 року відповідачу на праві власності належить 1/2 частина нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто відповідач є співвласником вказаної будівлі.

Відповідно до ч.1 ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Отже, затвердження даної мирової угоди суперечить вимогам ст.362 ЦК України, оскільки порушує право співвласника на переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Якщо відповідач бажає передати позивачу у власність належну йому частину вищевказаної будівлі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, то останній не позбавлений можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку, сплативши передбачені законодавством податки і збори, зокрема шляхом передання відступного, відповідно до ч.1 ст.600 ЦК України, посвідчивши відповідний договір.

Враховуючи ту обставину, що умови мирової угоди, наданої сторонами, суперечать закону та виходять за межі предмету спору, можуть порушити права співвласника зазначеної будівлі, а також будуть суперечити інтересам держави, що матиме місце у несплаті відповідних податків та зборів в дохід держави, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити розгляд справи.

Згідно п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Керуючись ст. ст.207-208, 247 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні мирової угоди, укладеної 06.05.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - відмовити.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Б.С. Сердюк