КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5602/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/43253/16-ц

13 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року, про повернення заяви позивачеві, постановленої під головуванням судді Фролової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, з дня отримання позивачем ухвали суду (а.с. 5).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків (а.с. 9-10).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року, а питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 32-33).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду залишено без руху, та надано заявнику строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня вручення ухвали суду (а.с. 35).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 37).

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та від 10 квітня 2018 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 56-57).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали суду (а.с. 61-62).

На виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надіслала до суду першої інстанції позовну заяву у новій редакції (а.с. 66-69).

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про доручення до матеріалів справи доказів (а.с. 71-75).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду - визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 76-77).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року та направити справу до іншого районного суду для розгляду по суті.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду про повернення позову є незаконною, оскільки у наявності всіх копій, зазначених у клопотанні, що було подане до канцелярії суду 12 листопада 2019 року, пересвідчився працівник, який реєстрував клопотання. Враховуючи зазначене, вважає, що судом порушено її право на справедливий суд.

27 березня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскільки недоліки позову, викладені в ухвал суду від 09 вересня 2019 року позивачем не усунені в повному обсязі, суд першої інстанції у відповідності до ст.. 185 ЦПК України повернув заяву позивачеві.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу про повернення позову заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки позову, викладені в ухвалі суду від 09 вересня 2019 року, позивачем не усунені в повному обсязі та у порядку, що передбачений ухвалою.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитися, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, з дня отримання позивачем ухвали суду (а.с. 5).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків (а.с. 9-10).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року, а питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 32-33).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду залишено без руху, та надано заявнику строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня вручення ухвали суду (а.с. 35).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 37).

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року та від 10 квітня 2018 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 56-57).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст.. 175 ЦПК України, а саме: в матеріалах справи відсутні докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доказ сплати судового збору за звернення із відповідним позовом до суду, а також позовна заява із доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів; позивачем не зазначено власні реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи; позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У зв`язку із наведеним, суд в ухвалі вказав, що позивачу слід надати до суду докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доказ сплати судового збору за звернення із відповідним позовом до суду, позовні заяви із доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів, а також позивачу у позовній заяві слід зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також підтвердити те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надіслала позовну заяву в новій редакції.

12 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про доручення до матеріалів справи копії квитанцій про відправлення заяв про злочин та відповідей від 05.09.16, 04.11.16, 17.09.18 та 25.10.16.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається із позовної заяви, поданої ОСОБА_1 в новій редакції на виконання вимог ухвали суду, в ній викладено ті обставини та надано докази, які позивачка вважала за необхідне. Вимога суду щодо надання доказів суперечить принципу диспозитивності цивільного процесу.

Статтею 175 ЦПК України не передбачено обов`язку позивача щодо надання відповідних доказів на стадії подання позовної заяви.

Ненадання доказів не може бути підставою для залишення позову без руху та повернення позову заявникові, проте, вказана обставина може бути врахована судом під час ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, слід звернути увагу суду першої інстанції на те, що позивачкою подавалося клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, що передбачено нормами ЦПК України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не в повному обсязі усунено недоліки позовної заяви та безпідставно повернув позов.

Такого висновку апеляційний суд дійшов з урахуванням практики застосування Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР (далі Конвенція).

Так, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що позбавило позивача права доступу до суду.

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 рокускасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України Авакова Арсена Борисовича про стягнення компенсації за немайнову шкоду направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: Судді: