Провадження № 2/161/1000/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_4 . На даний момент діти зареєстровані та проживають з нею. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дітей у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.180 батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

02.12.2019 року судом було розглянуто справу та ухвалено на її користь рішення за позовом про стягнення аліментів. Їхні діти мають хронічне захворювання «бронхіальна астма», вони перебувають на черзі по отриманню курортно-санаторних путівок у дитячій поліклініці,через відсутність подібних путівок вони з відповідачем прийняли рішення власними силами везти дітей на оздоровлення, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити половину вартості, понесених витрат на дітей, проте коштів на купівлю курортно- санаторних путівок для дітей так і не отримала. Цього літа нею були понесені витрати у розмірі 14 000, 00грн, з них: 9 000, 00 грн вартість путівки на курортно-санаторне лікування у санаторії «Скадовськ». Вартість путівки на дитину становить 450грн. за добу. Вони перебували 10 днів. Вважає, що ці витрати були необхідними, діти потребували такого лікування, та підтверджуються копією квитанції № 226.

Також нею було придбано два квитки на поїзд на суму 640грн . Таким чином, половина витрат становить 4820,00 грн.

З метою туризму, відпочинку та нормального розвитку їхніх дітей вона з дітьми здійснила поїздку до Республіки Польща, при цьому відповідач зобов`язався понести усі витрати, пов`язані з перебуванням дітей за кордоном, про що свідчить копія заяви-згоди, засвідчена нотаріусом, проте ніяких коштів на поїздку вона не отримала від відповідача. Було придбано їжу, проїзд та одяг на суму 232,35 злотих (станом на 26.08.2019 за курсом НБУ, 1зл становить 6.03грн.), та білет на автобус на двох дітей ( Луцьк - Варшава по 450 грн, разом 900грн), (Варшава-Луцьк по 60 злот , разом 120злотих.). Всього витрати становлять 3025 грн., з яких, на її думку, половину суми (1512 грн.) повинен сплатити відповідач.

Влітку їхні діти відвідували садочок. ОСОБА_2 добровільно зобов`язався здійснювати батьківську оплату за навчання, проте, в серпні їй вихователі повідомили, що ціле літо оплати за відвідування дітьми дошкільного закладу не було, а тому вона змушена була самостійно оплатити за ОСОБА_4 кошти в сумі 1218,00 та 70,00грн та за ОСОБА_3 336,00грн (копія на вказану суму додається). Загальна сума витрат за відвідування влітку дитсадка становить -1624, її половина складає 812 грн.

З вересня 2019 року, їхній син, ОСОБА_3 розпочав навчання у школі, а саме: за новітньою програмою «Інтелект України», де батьки самі оплачують витрати на закупівлю зошитів щомісяця. Вартість зошитів на місяць становить 240 грн. Було куплено чотири комплекта (на вересень, жовтень, листопад, грудень,) сума за чотири місяці становить 960 грн. Вважає , що половину вказаної суми (480грн.) зобов`язаний сплатити відповідач.

Також у школі син харчується платно. Вартість харчування становить 22грн за день, а тому за вересень було сплачено 462 грн, за жовтень -484грн, за листопад -440 грн. Сума вартості харчування дитини у школі за три місяці становить 1386 грн, а половина цієї суми складає 693 грн., які також просить стягнути з відповідача.

Після школи син ОСОБА_3 відвідує групу продовженого дня у школі, де також харчується платно (30грн/день). За вересень було витрачено 630грн, за жовтень - 660грн, за листопад -600 грн, що в загальній сумі становить - 1890 грн, з них половина складає 945грн

Для навчання, отримання інформації щодо навчання, розвиваючих вправ, занять з англійської та зв`язку, нею було придбано два мобільних телефони вартістю 2150грн та 2350грн для дітей, що підтверджується копіями товарних чеків, а тому вважає за необхідне розділити з відповідачем половину понесених витрат за придбані мобільні телефони. ( 4500 / 2=2250грн.)

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь половину вартості понесених нею додаткових витрат на утримання їхніх дітей, що в загальній сумі становить 11512грн.

Позивач подала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2012 року , який відповідно до рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2013 року розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої Заборольською сільською радою Волинської області ОСОБА_1 , від 26.12.2019 року, позивач ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.23)

Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Суд ухвалив: стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

При цьому позивач повинна довести їх необхідність.

Аналогічна практика викладена в постанові Верховного Суду № 165/2594/17 від 25 березня 2020 року.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як випливає з матеріалів справи, позивач зазначила про додаткові витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дітей. Неповнолітні діти сторін мають хронічне захворювання «бронхіальна астма», в зв`язку з чим вони перебувають на черзі по отриманню курортно-санаторних путівок у дитячій поліклініці , що випливає з довідки виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.12.2019 (а.с.18)

Судом встановлено, що у 2019 році позивачем були понесені витрати в сумі 14 000, 00грн, з них: 9 000, 00 грн - на придбання путівок на курортно-санаторне лікування у санаторії «Скадовськ» Крім того, позивач понесла витрати на придбання квитків на поїзд в сумі 640грн., що підтверджується копіями квитанцій, які містяться у матеріалах справи.

Отже, половина вартості витрат на санаторно-курортне неповнолітніх дітей сторін становить 4820грн.

Судом встановлено, що з вересня 2019 року, син сторін ОСОБА_3 навчається у школі за новітньою програмою «Інтелект України», де батьки самі оплачують витрати на закупівлю зошитів щомісяця, що підтверджується копією договору. Вартість зошитів на місяць становить 240 грн. Було куплено чотири комплекти зошитів (на вересень, жовтень, листопад, грудень) , що в загальній сумі становить 960 грн.

Половину вказаної суми (480грн.) суд вважає за доцільне стягнути з відповідача.

Крім того, вартість харчування дитини у школі становить 22грн за день.

Як випливає з матеріалів справи , за вересень позивачем було сплачено за харчування дитини у школі 462 грн, за жовтень -484грн, за листопад -440 грн., про що свідчать квитанції, які містяться у матеріалах справи . Сума вартості харчування дитини у школі за три місяці становить 1386 грн, а половина цієї суми складає 693 грн., які також слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Як встановлено судом, після школи, син ОСОБА_3 , відвідує групу продовженого дня у школі, де харчується платно (30грн/день). За вересень позивачем було витрачено на харчування сина сторін 630грн, за жовтень - 660грн, за листопад -600 грн, що в загальній сумі становить - 1890 грн, з них половина складає 945 грн.

Позивачем до суду надані квитанції на підтвердження сплачених нею коштів на харчування дітей, на групі продовженого дня у школі, в сумі 1890грн, отже половина цієї суми коштів, що становить 945грн., підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Разом з тим, витрати позивача на купівлю мобільних телефонів , половина вартості яких складає 2250грн. та половину вартості витрат на поїздку у Варшаву, до Республіки Польща, в сумі 1512грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що стягненню з відповідача не підлягають, у зв`язку із недоведеністю позивачем заявлених нею зазначених позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про стягнення з відповідача на

користь позивача 6938грн. (4820+480 +693 +945) додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, пов`язаних з їх оздоровленням, навчанням , та розвитком здібностей.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 ,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12 , 77, 81, 133, 137, 259-263, 268, 273, 280 ЦПК України, ст. 185 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця перебування: АДРЕСА_3 , ІПН невідомо на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 6938грн. (шість тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця перебування: АДРЕСА_3 , ІПН невідомо , в дохід держави 840,80грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця перебування: АДРЕСА_3 , ІПН невідомо .

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.