ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» травня 2020 року м. Херсон

Справа № 664/1664/19

Провадження № 22-ц/819/875/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Сіденко С. І. від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вище зазначеним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 15 вересня 2015 року та 16 вересня 2015 року він уклав з відповідачем депозитні договори: на 200 000 грн з щомісячним приєднанням та на 50 000 грн без щомісячного приєднання, на який він розміщував свій дохід.

У червні 2016 року він, маючи намір поповнити депозит, який розрахований на 50 000 грн, вніс на нього 6 600 грн готівкою.

Під час розлучення з дружиною йому стало відомо, що сума у 6 600 грн знаходиться не на тому депозиті, який він замовляв, а на іншому, тобто Банк сплутав депозити, що призвело до поділу вказаної суми з дружиною.

Позивач просив суд, враховуючи доповнення та уточнення позовних вимог: визнати обслуговування по наданню послуги повернення депозиту неякісним, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь збитки від неякісного обслуговування 3 300 грн, втрачену вигоду, моральну шкоду 2 000 грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати, постановити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, доводи, аналогічні обставинам, вказаним ним у позовній заяві, заявах про доповнення та уточнення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, не надано належних та допустимих доказів укладення договорів банківського вкладу, за позивачем залишається право розпоряджатися власними коштами на свій розсуд, перерахувавши їх на вказані ним же реквізити; за позивачем залишається право повернення коштів, строки і порядок якого визначається спеціальними нормативними актами.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується частково з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержанню, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Пунктом 1.9 цієї Інструкції передбачено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачою ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями дідового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються; вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає, що після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 1.19 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011р № 174 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії, відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.

Відповідно до пункту 1.22 цієї Інструкції, реквізити касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв за результатами касових операцій, заповнюються як клієнтами, так і в автоматичному режимі платіжного пристрою, які використовують бази даних автоматизованої системи.

Банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ (пункт 2.9 Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2015 року і 16 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено договори банківського вкладу № SAMDNWFD500 і № SAMDNWFD400 Вклад «Депозит Плюс строковий на 12 міс.», за якими Банк відкрив клієнту депозитні рахунки № НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , а позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000 грн та 200 000 грн на строк 365 днів до 16 вересня 2016 року включно під 25 % річних /а. с. 6, 7/.

Внесення ОСОБА_1 вище зазначених сум вкладів на депозитні рахунки підтверджується банківськими виписками по цим рахункам і сторонами не заперечується.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованим зазначення судом першої інстанції про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів укладення договорів банківського вкладу.

Щодо доводів позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що Банк помилково зарахував кошти в сумі 6 600 грн не на рахунок № НОМЕР_3 , а на рахунок № НОМЕР_2 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 104 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2018 року № 103, касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) найменування банку, який здійснює касову операцію; 2) дату здійснення операції; 3) зазначення платника та отримувача; 4) суму касової операції; 5) масу банківського металу (за операціями з банківськими металами); 6) призначення платежу; 7) власноручні підписи або ЕП платника/отримувача; 8) власноручний підпис або кваліфікований ЕП працівника банку (філії, відділення), уповноваженого здійснювати касову операцію; 9) номер рахунку отримувача (у разі зарахування суми переказу на рахунок); 10) найменування банку отримувача (у разі зарахування суми переказу на рахунок). Касові документи можуть додатково містити електронну печатку.

Пунктом 107 вище зазначеної Інструкції передбачено, що клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів чи системи автоматизації банку (далі - САБ). Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або ЕП.

Портнягін В. О. зазначав, що поповнення банківського вкладу на суму 6 600 грн ним здійснювалось через касу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження помилкового зарахування співробітниками відповідача грошових коштів на інший рахунок, ОСОБА_1 надав виписки за договорами банківських вкладів по рахункам № НОМЕР_3 і № НОМЕР_2 .

Однак, дані виписки не є належним і допустимим доказом підтвердження помилкового зарахування співробітниками відповідача грошових коштів ОСОБА_1 , оскільки вони відображають лише рух коштів позивача на вказаних рахунках. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження вказаного факту позивачем суду не надано, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову та врахував, що вимоги позивача про визнання обслуговування по наданню послуги повернення депозиту неякісним, стягнення втраченої вигоди та відшкодування моральної шкоди, є похідними від вимоги про відшкодування збитків, тому відсутні підстави для задоволення позову і в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що саме відповідач має надати докази на спростування поповнення ним банківського вкладу, на якому акумулюються грошові кошти у розмірі 50 000 грн підлягають відхиленню, оскільки у договірних зобов`язаннях, на відміну від деліктних правовідносин, обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона у спорі, в даному випадку позивач, покладаються саме на нього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до повторення змісту позовної заяви та викладення обставин справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, а тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова