ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В АЛ А

20 травня 2020 року

м. Харків

Справа № 639/3789/18

Провадження №22-ц/818/2777/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків на утримання житлового будинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 січня 2020 року, -

встановив:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків на утримання житлового будинку в сумі 22 292 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 20 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою,яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 13 квітня 2020 року була залишена без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання ухвали для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а також роз`яснено наслідки невиконання вказаної ухвали.

З наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) вбачається, що копію ухвали судді Харківського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року ОСОБА_1 отримала 2 травня 2020 року.

7 травня 2020 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про створення реального конфлікту інтересів ухвалою від 13.04.2020 року з протиправними вимогами із ознаками прямої дискримінації права на доступ до правосуддя.

На думку ОСОБА_1 , залишаючи апеляційну скаргу без руху виник реальний конфлікт інтересів відповідно до вимог ЗУ України «Про запобігання корупції». Також, заявниця вважає, що суд проявив надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги, та відповідно порушив її право на справедливий суд.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

П. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 123 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

ЦПК України у частині 1 статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення ,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

В ухвалі Харківського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року суд зазначив, що ОСОБА_1 має право на поновлення строку, разом із цим, вона не порушує питання про поновлення цього строку, тобто не надає заяви про поновлення строку відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії..

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає, що залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції не проявив надмірного формалізму, оскільки врахував пряму норму ЦПК України щодо підстав поновлення строку на апеляційне оскарження, принцип рівності сторін судового провадження, та не проявив надмірної гнучкості, що може призвести до нівелювання процедурних вимог, встановлених ст. ст. 127, 354 ЦПК України.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без відповідного клопотання відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

В ухвалі апеляційного суду від 13 квітня 2020 року було встановлено, що ОСОБА_1 має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, але для цього необхідно подати заяву про поновлення процесуального строку.

Станом на 20 травня 2020 року вимоги закону, визначені в ухвалі про залишення скарги без руху, ОСОБА_1 протягом десяти днів з моменту отримання ухвали не виконано. Заява щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 січня 2020 рокувід ОСОБА_1 на адресу Харківського апеляційного суду не надходила.

Враховуючи, що строк на апеляційне оскарження пропущено, ОСОБА_1 мала право на поновлення строку, але не бажає надавати до суду заяву про поновлення строку, тобто не вичерпала наявних засобів захисту свого права, то відсутні законні підстави для відкриття апеляційного провадження, оскільки повноваженнями самостійно вирішувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень, суд апеляційної інстанції не наділений.

Оскільки у відведений судом строк та станом на 20 травня 2020 року ОСОБА_1 вимоги ухвали не виконала, відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Крім того, колегія суддів зазначає, що незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді Кругової С.С. не є реальним конфліктом інтересів в розумінні вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», а може бути підставою для їх оскарження у встановленому законодавством порядку.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків на утримання житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 22 січня 2020 року.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, а скаржнику разом з копією вказаної ухвали надіслати апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами.

Справу повернути до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В Бурлака

О.М. Хорошевський