Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7695/19
Номер провадження2/711/516/20
27 квітня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчик Р.В.,
при секретарі Бузун Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Глущенка Олександра Сергійовича, до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, треті особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Черкаської міської ради-
ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Глущенка О.С., звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, треті особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Черкаської міської ради.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач (дівоче прізвище ОСОБА_1 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4602, що видане 29.07.2008р. Другою Черкаською державною нотаріальною конторою є власником 1/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 (відповідач), рідний брат батька позивача на підставі договору дарування від 29.11.2017р., що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального кругу Фіщуком С.Є. є співвласником 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що відповідач своїми діями чинить перешкоди позивачу та її малолітньому сину ОСОБА_3 у користуванні її майном (1/3 частиною спірної квартири). Внаслідок чого, остання була вимушена звернутися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визначення порядку користування спірною квартирою.
Проте, відповідач доступу до спірної квартири не надає, ключі у співвласника від вхідних дверей квартири відсутні, на листи, вимоги, смс-повідомолення про необхідність надання доступу до спірної квартири не реагує, чим грубо порушує право власності позивача.
Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач та її представник були вимушені вчинити ряд дій щодо відновлення її порушених прав, а саме:
- 20.07.2019р. відповідачу було надіслано вимогу про необхідність звільнення кімнати та балкону від речей та передачу ключів. Вказана вимога була отримана відповідачем 22.07.2019р.;
- 25.07.2019р. представник позивача звернувся до Черкаського ВР ГУНП у Черкаській області з повідомлення про відновлення порушеного майнового права позивача;
- 18.08.2019р. позивач звернулась в поліцію із заявою на неправомірні дії відповідача, щодо незаконного позбавлення доступу до її житла;
- 18.08.2019р. представник позивача зі свого робочого телефону направив відповідачу на його особистий номер телефону три смс-повідомлення з вимогою надати позивачу ключі від спірної квартири та перестати чинити перешкоди у користуванні власністю;
- 21.08.2019р. цінним листом з повідомленням про вручення відповідачу було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору;
- 11.09.2019р. звернулися до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 10.06.2019р. про затвердження мирової угоди. Проте, 18.09.2019р. державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу на підставі того, що ухвала суду від 10.06.2019р. не містить вимог примусового виконання рішення.
Таким чином, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її та її сина ОСОБА_3 у спірну квартиру. Та просила зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди їй у користуванні спірною квартирою, відповідно до порядку користування квартирою, що був встановлений мировою угодою, затвердженою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р., а саме: не змінювати одноособово замки на вхідних дверях в квартиру, повністю звільнити кімнату площею 15,8 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. від речей та передати ключі від вхідних дверей у квартиру позивачу. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін. Визначено сторонам строк для подання відповідних заяв та документів по суті позовних вимог.
08.04.2020р. від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду частину позовних вимог, а саме вимоги в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди їй у користуванні спірною квартирою, відповідно до порядку користування квартирою, що був встановлений мировою угодою, затвердженою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р., а саме: не змінювати одноособово замки на вхідних дверях в квартиру, повністю звільнити кімнату площею 15,8 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. від речей та передати ключі від вхідних дверей у квартиру позивачу.
Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання, оскільки воно подано після початку розгляду справи по суті позовних вимог, а відтак суперечить вимогам процесуального закону.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, проте від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Зазначено, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився. Про дату розгляду був повідомлений.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Так, позивач є власником 1/3 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про спадщину №1-4602 виданого Другою Черкаською державною нотаріальною конторою 29 липня 2008 року. Відповідач є власником 2/3 частин вказаної квартири на підставі договору дарування від 29 листопада 2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О.
Разом з тим, між співвласниками існував спір щодо порядку користування спірною квартирою, який ними було вирішено у судовому порядку шляхом укладення мирової угоди, які було затверджено ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р.
Так, вказаною мировою угодою сторони визначили, що « ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділити у користування кімнату площею 15,8 кв.м. з балконом площею 0,8кв.м.; ОСОБА_2 у користування виділити кімнату площею 17,2кв.м.; коридор площею 5,1 кв.м., туалет площею 1,1кв.м., ванну кімнату площею 2,0кв.м., кухню площею 5,5кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Проте, відповідач умови мирової угоди не виконує, чим перешкоджає позивачу у користуванні її власністю та таким чином порушує її права.
Внаслідок чого, позивач та її представник вчинили ряд дій спрямованих на відновлення порушених прав позивача.
Так, 20.07.2019р. відповідачу було надіслано вимогу про необхідність звільнення кімнати та балкону від речей та передачу ключів (а.с.7); 25.07.2019р. представник позивача звернувся до Черкаського ВР ГУНП у Черкаській області з повідомлення про відновлення порушеного майнового права позивача (а.с. 8); 18.08.2019р. позивач звернулась в поліцію із заявою на неправомірні дії відповідача, щодо незаконного позбавлення доступу до її житла (а.с. 11); 21.08.2019р. цінним листом з повідомленням про вручення відповідачу було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору (а.с. 14); 11.09.2019р. звернулися до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 10.06.2019р. про затвердження мирової угоди (а.с. 17). Проте, 18.09.2019р. державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу на підставі того, що ухвала суду від 10.06.2019р. не містить вимог примусового виконання рішення (а.с. 64).
Крім того, згідно акту опитування сусідів від 02.01.2020р. вбачається, що ОСОБА_1 декілька разів стояла під дверима спірної квартири та через двері спілкувалася з бабусею ОСОБА_6 , проте в квартиру потрапити так і не змогла (а.с. 65).
Окремо слід зазначити, що за результатами звернення позивача з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо неправомірних дій відповідача, останній було рекомендовано вирішувати даний спір в цивільно-правовому порядку (а.с. 78, 79).
У зв`язку із викладеним, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1, 2 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (м. Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Судом встановлено, що сторони домовились про порядок користування спільним житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Зазначене відображене у мировій угоді затвердженій ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р.
Згідно ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Виходячи з того, що позивач на час розгляду справи судом є співвласником частини спірної квартири АДРЕСА_1 , вона та члени її сім`ї мають таке ж право як і відповідач користуватися даним майном, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 , належними їй 1/3 частини житлового приміщення, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 до даної квартири.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою, то слід зазначити наступне.
Зазначена позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на те, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р. було визначено порядок користування сторонами спірного житлового приміщення. А відтак, зазначене питання вже було предметом розгляду іншої судової справи, а саме справи №711/7633/19 і тому не може бути предметом розгляду у даній судовій справі.
Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених нею судових витрат, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2 ) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Позивачем подано відповідний розрахунок судових витрат.
Разом з тим, ураховуючи складнісь даної справи, з урахуванням принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а також часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець та тривалість розгляду і складність справи, суд вважає, що обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які і належить стягнути з відповідача на користь позивача.
За таких обставин, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Глущенка Олександра Сергійовича, до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, треті особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Черкаської міської ради - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП в матеріалах справи не зазначений, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.). та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені цим судовим рішенням процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Р.В. Демчик.

Повне судове рішення складено 4 травня 2020 року.

Головуючий: Р. В. Демчик