Ухвала

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 205/3243/17

провадження № 61-21846ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Ялова Ольга Михайлівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Яна Семенівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєва Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району м. Дніпропетровська, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 13 січня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема: запропоновано скаржнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням дати отримання рішення, поважних причин пропуску строку, надати докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду та сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Копію вказаної ухвали направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , указану в касаційній скарзі.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення виявлених недоліків до 09 березня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У встановлений ухвалою від 07 лютого 2020 року строк на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: квитанція від 13 лютого 2020 року № МР_АВ020383АІА_12379595 про сплату судового збору у розмірі 9 600,00 грн та уточнена редакція касаційної скарги. Водночас докази на підтвердження не направлення копії постанови апеляційного суду від 17 травня 2018 року відповідно до статті 272 ЦПК України ОСОБА_1 не надав.

В уточненій редакції касаційної скарги заявник зазначав, що оскаржувана постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області була винесена 17 травня 2018 року за відсутності ОСОБА_1 , заявник зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи судами. На момент подання касаційної скарги копію постанови ОСОБА_1 не отримував, з повним текстом оскаржуваного судового рішення ознайомився 01 грудня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2020 року визнано наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків до 17 квітня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема для подання заяви про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 на виконання вищезазначеної ухвали подано заяву про поновлення строків подачі касаційної скарги, в якій обґрунтовує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що не був проінформований про розгляд судової справи № 205/3243/17 та про судові рішення, які були прийняті в процесі її розгляду. При цьому, жодних належних доказів на підтвердження зазначених обставин до матеріалів касаційного провадження заявником не додано.

З аналізу заяви ОСОБА_1 убачається, що підстави для поновлення строку на касаційне оскарження в ній є аналогічними за змістом тим, які заявник зазначав у касаційній скарзі і які вже були визнані неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції чинній на час подання касаційної скарги) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не надано пояснень, щодо об`єктивної неможливості ознайомитись із матеріалами справи, зробити фотокопії та витяги матеріалів справи, які б свідчили, що судами не повідомлено заявника про слухання справи та не направлено судове рішення після складення його повного тексту.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана зі значним пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені ним підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними та заявником не наведено інших підстав для поновлення строку, не доведено належними доказами, що заявник не був повідомлений належним чином про слухання справи в цілому та зокрема про день, час і місце судового засідання, в якому була постановлена оскаржувана ним постанова апеляційного суду, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Ялова Ольга Михайлівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуфман Яна Семенівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Скосарєва Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району м. Дніпропетровська, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу, витребування майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков