Справа № 395/1559/18
Провадження № 2/710/69/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Харченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новомиргородського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

20.02.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшов даний позов, у якому позивач просить виключити з актового запису № 04 від 01.11.2004 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , запису про ОСОБА_1 як батька дитини.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах - без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3 , позивач записаний його батьком. Відповідач на даний час стверджує, що батьком дитини він не являється. В момент реєстрації батьком дитини позивач про це не знав. Згідно з рішенням Новомиргородського районного суду від 30.09.2010 з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј % частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, яке настане ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 17.09.2010 . Згідно з ст. 136 ЦПК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Враховуючи право, надане позивачу сімейним законодавством, він звернувся до суду з позовом про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Разом з позовом позивач надав до суду клопотання, в якому просив призначити у справі проведення судово-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (03141, м. Київ, вул. Докучаєвська, 4, тел. 275 15 55).

Відповідач надав до суду відзив, в якому вказав просив у задоволенні позову відмовити, так як позивач подав до суду цей позов у зв`язку з тим, що не бажає в подальшому сплачувати аліменти на утримання сина.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.02.2019 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.03.2019 було призначено судово-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 07.08.2019 було поновлено провадження у справі у зв`язку з тим, що до суду надійшло клопотання завідуючого відділенням Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз Юрченка О.В., в якому він вказав, що ОСОБА_2 неодноразово не з`являлася на відбір крові до експертної установи, а тому ухвала повертається без виконання.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 24.09.2019 було призначено судово-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.01.2020 було поновлено провадження у справі у зв`язку з тим, що до суду надійшов висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз №103-360-2019 за результатами проведення судово-медичної експертизи.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 11.02.2020 було вирішено судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новомиргородського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини провести в режимі відеоконференції.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.03.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до суду не з`явився, просив розгляд справи здійснювати у відсутність позивача та представника та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у суд не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що проти задоволення позову не заперечує .

Відповідач Новомиргородський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області у суд не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.11.2004 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 4. Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2010 було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.09.2010 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , до виповнення повноліття дитини (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області 09.06.2012 ОСОБА_2 одружилась із ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.31).

Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-360-2019 Юрченка М.В. молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , народженого ОСОБА_2 , виключається (а.с. 134-136).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Як роз`яснено в п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ( 2947-14 ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що після народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача було записано батьком дитини на підставі ст. 125 СК України. Позивач вказує, що на момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Згідно результатів експертного висновку про біологічне батьківство біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , народженого ОСОБА_2 , виключається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07.05.2009 № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З аналізу вищевказаних норм встановлено, що ключовим доказом у категорії справ про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження є результати ДНК-тесту, які були надані позивачем у справі.

Враховуючи те, що в судовому засіданні доведено, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та виключити з актового запису про народження № 04 від 01.11.2004 відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження.

В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зі змісту п. 2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь, понесені ним судові витрати у справі, а саме: 6620,70 грн., сплачених позивачем за проведення судово-медичної експертизи, 1000,00 грн. - кошти, надані позивачем для проїзду відповідача та дитини до м. Києва для проведення відібрання зразків крові, 704,80 грн. - за сплату судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

Відповідно до статті 19 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Таку позицію висловив в своїй постанові Верховний Суд у справі 755/9215/15-ц від 19.02.2020, № 199/3939/18-ц від 15.04.2020.

Відповідно до п. 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно зі ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з позицією Верховного Суду, висвітленою в постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18: «з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.».

Вказана позиція знайшла своє відображення і в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі 551/1136/17.

В розрахунку суми судових витрат, які позивач вказав при поданні позовної заяви до суду судові витрати за надання правничої допомоги не вказані взагалі, хоча й в додатках до позовної заяви був наявний ордер серії КР №52921, виданий Мазуренко Наталією Юріївною .

Позивач надав до суду квитанцію №0.0..1, згідно якої він сплатив 6620,70 грн. Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз в рахунок проведення експертизи. Крім того, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №1118 від 02.10.2018 (а.с. 173).

Таким чином, позивач у встановленому законодавством порядку надав до суду докази на підтвердження понесених ним судових витрат в частині проведення судово-медичної експертизи та сплати судового збору. Тому, керуючись вищевказаними положеннями процесуального законодавства, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з квитанцією, наданою представником позивача (а.с. 172) ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 1000,00 грн. в якості витрат для придбання квитків до м. Києва для проведення відібрання зразків крові.

Відповідно до довідки, наданої адвокатом Мазуренко Н.Ю. ОСОБА_1 сплатив їй гонорар в сумі 10000,00 грн. за складання позову, ведення справи в суді (а.с. 175).

Отже, оскільки позивач не включив до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати щодо для придбання квитків до м. Києва для проведення відібрання зразків крові та щодо витрат на правничу допомогу суд вважає, що зазначені вит рати не належать до задоволення.

Керуючись ст. 59 Конституції України, ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 122, 136 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 137, 139, 141, 142,211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Виключити з актового запису № 04 від 01.11.2004 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , складеного виконкомом Костянтинівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, запис про ОСОБА_1 , громадянина України, як батька дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Костянтинівка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Новомиргородським РВ УМВС України в Черкаській області 05.07.2012, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , інші дані про особу суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Новомиргородським РВ УМВС України в Черкаській області 18.09.1998, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , інші дані про особу суду невідомі, судові витрати в розмірі 7325,50 грн. (сім тисяч триста двадцять п`ять гривень 50 копійок), що складаються з 6620,70 грн., сплачених позивачем за проведення судово-медичної експертизи та 704,80 грн. - за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в постанові від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" .

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати для виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Суддя Н.П. Побережна