ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2020 року

м. Харків

справа № 2018/18751/2012

провадження № 22-ц/818/2200/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Курносової К.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

заінтересована особа - Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року постановлену суддею Ніколаєнко І.В.,

за заявою ОСОБА_1 поданої в особі адвоката Гонтарєва Романа Миколайовича, стягувач Акціонерне товариство "Приватбанк", заінтересована особа Київський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2011 року його було обмежено у праві виїзду за межі України до закінчення виконання боргових зобов`язань без вилучення паспортного документу. Проте наразі відсутні підстави для існування таких обмежень, оскільки виконавче провадження завершене, на підставі якого його було обмежено у праві виїзду за межі України. ОСОБА_1 1 вказує, що на теперішній час виконавчі провадження, де він є боржником, на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби не перебувають. Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів щодо нього сплинув. Заявник вважає, що у зв`язку з завершенням виконання виконавчого провадження відпала необхідність у застосуванні до нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Апелянт зазначає, що наявна заборона на виїзд за межі України порушує його конституційні права на вільне пересування. Тому вважає, що наявні підстави для скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2011 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» звертає увагу суду на те, що рішення суду не виконане, сума боргу становить 716048,11грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі провадження, в яких заявник є боржником наразі є завершеними, проте не є закінченими; тому відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження заявника у праві виїзду за межі України.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 30841603 відкритого на підставі виконавчого листа № 2-3438/2011, виданого 04.11.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

На підставі вказаного виконавчого листа з ОСОБА_1 здійснювалося стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 71604811грн.

За поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Золотько С.Г. ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2012 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі території України до виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду (а.с. 13).

Згідно відповіді Київського державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що виконавчий документ по виконавчому провадженню № 30841603 було повернено стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 20.11.2019 року в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень з вищезазначеного виконавчого документа в Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управліні юстиції у Харківській області не перебуває. (а.с. 25,26).

Як на підставу вимог заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що наразі виконавчі провадження, де він є боржником, на примусовому виконанні у ВДВС не перебувають. Вжиті ухвалою суду від 21.11.2012 року обмеження, порушують його право на вільне пересування, в тому числі і виїзд за межі України, які гарантовані Конституцією України, оскільки підстав для їх вжиття на теперішній час не існує. Тому просив суд скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Київського районного суду м. Харкова.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2011 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі території України до виконання боргових зобов`язань покладених на нього рішенням суду, підставою є відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3438/2011 року, від 04.11.2011 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 13).

Разом з тим вказане виконавче провадження, яке знаходилось на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Харківського управління юстиції, де ОСОБА_3 М. був боржником, повернуто стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «про виконавче проваження) (в редакції чинній на момент повернення). (а.с. 25).

Доказів того, що наразі виконавчий лист № 2-3438/2011 не перебуває в іншому виконавчому органі до суду не надано.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що особисто ОСОБА_1 до суду не звертався, про порушення своїх прав та їх відновлення не заявляв, даних про фактичне місце реєстрації у суду не має, тому судова колегія сприймає критично всі звернення адвоката Гонтарєва Ю.М. від імені ОСОБА_1 про наявність порушення конституційних прав останнього.

Крім того, заборгованість у розмірі 716048,11 грн. за виконавчим провадженням не погашена. На протязі усього часу ОСОБА_1 ні яких дій на виконання рішення суду здійснено не було.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Закон України «Про виконавче провадження» розмежовує поняття повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 37 Закону) та закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ст. 40 Закону).

При цьому законодавець зазначає, що в разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі и.2 ч. І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» зняття заходів щодо виконання рішення не передбачено, оскільки рішення суду фактично не виконано.

В свою чергу, на підставі ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження

Відповідно до ст. 81 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За таких обставин оскаржувана ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.3,10,12,13,89,351,367,368,374,375,382,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.М. Хорошевський

Судді: І.В.Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 12.05.2020 року.