Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/779/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

серетар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 ,звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки- ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Одразу після смерті матері, позивачка ОСОБА_1 , вступила в управління спадковим майном, здійснює за ним догляд, його ремонт, обробляє земельну ділянку яка є біля будинку, а тому вважає, що прийняла спадщину.

Позивачка також зазначає, що нею було подано відповідну письмову заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори, однак отримала відмову, так як документ, що посвідчує право власності відсутній, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, однак його представник ОСОБА_5 , подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, не заперечує проти задоволення заявленого позову.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки- ОСОБА_3 (а.с.6), після смерті якої відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . Одразу після смерті матері, позивачка ОСОБА_1 , вступила в управління спадковим майном, у зв`язку із чим, вважає, що набула право власності на спадковий житловий будинок.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно то суд вважає за необхідне зазначити наступне: Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України (ред.. 2003р.) спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Цивільний кодекс визначає два способи прийняття спадщини: подання заяви нотаріусу (ч.1 ст. 1269 ЦКУ) у строки передбачені ч.1 ст. 1270 ЦКУ та визначення законом окремих категорій спадкоємців, перелічених у частинах 3 та 4 ст. 1268 ЦКУ, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Доказом постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем є довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця є зареєстрованим за одною адресою із спадкодавцем, таких доказів позивач суду не надав.

Крім того, як вбачається із відповіді на запит Виноградівського районного суду від 20.03.2020 року, який було надіслано на адресу Виноградівської державної контори, щодо підтвердження обставин заявленого позову та в частині звернення позивачки ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини та заведення відповідної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , не зверталася до Виноградівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини і як наслідок спадкова справа не заводилася (а.с.25-26).

Відповідач ОСОБА_4 , який був чоловіком покійної ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.12, звор.), і у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що спадщину за померлою прийняв. Доказів відмови від прийняття спадщини на користь позивачки ОСОБА_1 , суду не надано.

В судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження обставини позову в частині відсутності правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, поскільки, згідно до наявних в справі письмових доказів, зокрема Довідки №84 КП Виноградівське РБТІ від 30.01.2020 року, вказаний вище будинок зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Чорнотисівською сільською радою від 14.12.2005 року на підставі Рішення виконкому Чорнотисівської сільської ради від 27.05.2005 року за №47, та зареєстрованого у Виноградівському БТІ від 14.12.2005 року за реєстраційним №13200823 (а.с.7). Також, позивачем не надано належних доказів, щодо вчинення дій з розшукання втрачених правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Із наведеного вище, вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які посилаються позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності та ту обставину, що суд не вправі виходити за межі позовних вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, крім того заявлений позов є передчасним, поскільки відсутні належні докази звернення позивача до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових справ, а тому з огляду на викладене вище у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю, відповідно понесені позивачем судові витрати, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта