ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9373/19 Номер провадження 22-ц/814/988/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року (ухвалене суддею Тімошенко Н.В., відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Полтавагаз» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Полтавагаз», в якому прохав суд стягнути з відповідача незаконно сплачені ним кошти в десятикратному розмірі в сумі 20000 грн, незаконні нарахування в десятикратному розмірі в сумі 20864 грн, матеріальну і моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2015 році після заяви Уряду, що зекономлена субсидія, надана громадянам для споживання природного газу, може бути направлена на утеплення будинків, заміни вікон і іншого енергозбереження, він придбав твердопаливний котел ціною 8,5 тис. грн., сплатив за послуги по його встановленню та витратив кошти на комплектуючі матеріали на суму 4,55 тис. грн., придбав 2,5 куб. метрів дров на суму 1750,00 грн. Загальна сума затрат становила 14,8 тис. грн. Даними діями він зекономив за 2015-2016 роки природного газу на суму 3229,64 грн., а згідно розрахунку ТОВ «Полтавагаз Збут» 2906,98 грн. Пряма економія складає: 3229,64 - 1750 = 1479,64 грн. Однак, сума у 2 906 грн. 98 грн. була знята з його рахунку згідно нового Указу КМУ про те, що зекономлена субсидія повертається у держбюджет. Даний Закон вважає несправедливим та таким, що не має зворотної дії. На думку позивача, за 2016-2017 роки ним було спожито природного газу на суму наданих йому субсидій, але йому була обрахована заборгованість в сумі 3385,22 грн. Позивач вважає, що відповідач занизив показники на 718 метрів кубічних, повернувши невикористану субсидію в сумі 805,12 грн., і нарахував їх у травні місяці 2017 року. Шляхом залякування, що йому не дадуть субсидії, представники ТОВ «Полтавагаз Збут» змусили його заплатити 2000 грн. в рахунок погашення заборгованості. Позивач вважає, що відповідач повинен повернути йому сплачені кошти в сумі 2000 грн., сплачені кошти в жовтні місяці 2017 року за неспожитий природний газ, а також повернути на його особистий рахунок ТОВ «Полтавагаз збут» суму незаконно нарахованого боргу за травень місяць 2017 року: 4086,4 - 2000 = 2086,4 грн.

Крім цього посилався на те, що йому завдано значну матеріальну та моральну шкоду, яка заключається в поставці неякісного природного газу, в установці твердопаливного котла, придбанні дров та інше, а також моральні страждання, які заключаються в ображеннях як працівниками «Полтавагаз», так і працівниками «Полтавагаз збуту», які він оцінив в 10000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Полтавагаз» про захист прав споживачів відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає, що рішення суду першої є незаконним, необґрунтованим, та таким щоприйняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказує, що згідно розрахунків за спожитий газ відповідач повинен повернути йому оплочені готівкою кошти в сумі 2000,00 грн сплочені в жовтні 2017 року за не спожитий газ, а також повернути на його особистий рахунок «Полтавагаззбут» суму незаконно нарахованого боргу за трвень місяць 2017 року в сумі 4086,41-2000,00 = 2086,41 грн. Також вказує, що згідно ЗУ «Про захист прав спожмивачів», ст. 23, ч.1, в разі порушення його споживчих прав постачальник природного газу повенен сплатити йому суму в десятикратному розмірі від ефективно нарахованої суми і повинні йому повернути кошти в готівковій формі, що складає 2000х10=20000 грн, а також зарахувати на його особистий рахунок за фективні нарахування в десятикратному розмірі 2086,41х10=20861, 10 грн. Крім того, посилається на те, що йому завдано значну матеріальну та моральну шкоду, яка заключається в поставці неякісного природного газу, яку він оцінив у ромірі 10000 грн.

Від відповідача по справі АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, щоАТ Полтавагаз є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (постанова №778 від 15.06.2017 р. Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ Полтавагаз та постанова № 941 від 04.06.2019 р. «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 15 червня 2017 року № 778»), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

З 01 липня 2015 року ПАТ Полтавагаз (на сьогоднішній день - AT Полтавагаз) анульовано дію ліцензії на постачання природного газу на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 11.06.2015 №1732 Про анулювання ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданих ПАТ «Тернопільгаз», ПАТ «Полтавагаз», ПАТ «Лубнигаз» та ПАТ «Коростишівгаз».

З 01 липня 2015 року згідно з рішенням НКРЕКП для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаззбут».

ТОВ «Полтавагаззбут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

На об`єкті газоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 встановлений газовий лічильник відповідно до якого здійснюється нарахування за використаний природний газ.

Позивач з 2015 року користується субсидією для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання для індивідуального опалення.

ОСОБА_1 своєчасно не повідомляв ТОВ «Полтавагаз збут» про фактичні показання лічильника відповідно до п.5.5 розділу V Типового договору розподілу станом на 01 число кожного місяця ні через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ, ні за телефоном, ні шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (абонентської книжки) Оператора ГРМ, ні на електронну адресу. Тому, за період між контрольними зняттями показань лічильника, а саме за період з 28.11.2016 року (показник лічильника 61200) по 20.06.2017 (показник лічильника 62825) нарахування здійснювалися виходячи із розміру соціальної норми.

У травні 2017 року після чергового контрольного зняття показників лічильника (62825) відповідачем було нараховано 477 м.куб. газу, борг позивача склав 3 385 грн. 22 коп.

31 жовтня 2017 року позивач добровільно сплатив 2000 грн. за спожитий природній газ ТОВ «Полтавагаз збут», що підтверджується квитанцією НОМЕР_1 .

Того ж дня позивач та ТОВ «Полтавагаз збут» уклали Графік 455/17 погашення заборгованості, ОСОБА_1 визнав наявність боргу у розмірі 1593,95 грн. станом на показник 62855 та домовились про його погашення протягом 2-ох місяців, починаючи з 01.12.2017 по 10.01.2018 включно.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано суду доказів, які б свідчили про порушення зобов`язань з боку АТ «Полтавагаз» у правовідносинах із позивачем. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відносини щодо надання послуг постачання природного газу, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Так, згідно вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 - дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Згідно пункту 4 глави 4 Розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

Однак, як встановлено у судом ОСОБА_1 дані вимоги Кодексу ГРМ ігнорує та показання оператору ГРМ не передає.

Проте, як визначено вимогами норм чинного законодавства, у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу неоснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням цього Кодексу. Якщо ж за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Пунктом 5.5. розділу V типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, Споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

У свою чергу, споживачем, яким є ОСОБА_1 в порушення вказаних норм, не повідомлялися та не передавалися до АТ «Полтавагаз» будь-яким із передбачених способів показники лічильника, у зв`язку з чим, відповідно, нарахування здійснювались за даними Оператора ГРМ - АТ «Полтавагаз». Спірне питання щодо розміру оплати за спожитий газ за вказаний позивачем період, в 2017 році було вирішено в добровільному порядку. Доводи позивача, що він діяв під примусом доказів не мають, а тому до уваги не беруться.

Стосовно позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20864 гривень, необхідно зазначити наступне.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну, відшкодовується особою, яка її завдала. Тобто, обов`язковими умовами для відшкодування шкоди є її наявність, неправомірність дій заподіювана та безпосередній причинний зв`язок між цими діями та завданою шкодою.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів неправомірності поведінки АТ «Полтавагаз», не доведено наявність спричиненої шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини. Таким чином, до позовної заяви не додано підтверджуючих документів та належних доказів спричинення матеріальної шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах пре відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, АТ «Полтавагаз» не вчиняло жодних незаконних дій по відношенню до позивача, тому відсутні будь-які обґрунтовані підстави щодо можливості стягнення моральної шкоди на користь позивача.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, причинно-наслідковий зв`язок між діями представників АТ «Полтавагаз» та негативними наслідками, які б мали настати для позивача відсутній.

Згідно п.п. 2, 4, 5, 6 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Пунктом 8 розділу VI Правил постачання природного газу передбачено, що відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в разі, якщо постачання газу побутовому споживачу було припинено через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання газу побутовому споживачу. У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення. При цьому постачальник відшкодовує побутовому споживачу збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються, виходячи з фактичного середньогодинного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на газ, що діяли в період відсутності газопостачання. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальної чи моральної шкоди, постачальник відшкодовує її на підставі рішення суду.

Отже, відшкодування моральної шкоди побутовому споживачу передбачене Правилами постачання природного газу лише у випадку припинення через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника постачання газу побутовому споживачу.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Тому, зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братидо уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 14 травня 2020 року.

Головуючий суддя : ________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________ О.О. Панченко ______________ В.П. Пікуль