Справа № 242/7222/19
Провадження № 2/242/216/20
18 травня 2020 року м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі
головуючого судді Коліщук З.М.,
секретаря судового засідання Фоміної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про зобов`язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби,
Позивач ОСОБА_1 17.12.2019 року пред`явив позов до Державного підприємства «Селидіввугілля»(далі ДП «Селидіввугілля») про зобов`язання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби, в якому просить визнати дії ДП «Селидіввугілля» Донецької області щодо відмови в забезпеченні його твердим побутовим паливом відповідно до вимог ст.43 Гірничого закону України протиправним; зобов`язати ДП «Селидіввугілля» відновити його право на забезпечення його твердим побутовим паливом-вугіллям відповідно до норм, встановлених колективним договором підприємства.
В обґрунтування свої позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він працював у вугільній промисловості з 13 січня 1955 року. На теперішній час йому 92 роки та він знаходиться на пенсії за віком на пільгових умовах. Проживає один, його квартира має пічне опалення та опалюється твердим побутовим паливом вугіллям. Раніше, до 06 жовтня 1995 року постійно отримував вугілля від підприємства з вугільного підприємства ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля». З 2007 року він був переведений на ДП «шахта Гірник» та отримував вугілля з цього підприємства. До 2013 року він отримував вугілля, потім замість вугілля виплачували грошову компенсацію. З 2016 року його не забезпечують вугіллям та він не отримує грошову компенсацію. Він звернувся на підприємство «шахта Україна», ДП «Селидіввугілля, а також до Селидівського міського Голови, але ДП «Селидіввугілля» надало відповідь, що він має права отримувати вугілля з того підприємства, з якого він вийшов на пенсію. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки його трудовий стаж на підземних роботах перевищує 10 років, з 1965 року до жовтня 1967 року він працював на шахті «Україна», потім перейшов на шахту «Селидівська», з якої вийшов на пенсію 04.11.1978 року, але продовжував працювати до 6 жовтня 1995 року. З 06.10.1995 року по 01 квітня 2004 року працював на шахті «Україна» ДП «Селидіввугілля», а тому звернувся до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України.Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав.
При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з трудової книжки, ОСОБА_1 з 1965 року по 1967 року працював на шахті «Україна»; з 1968 року на шахті «Селидівська» до 05.10.1995 року; з 05.10.1995 року по 31.03. 2004 року на шахті «Україна» ДП «Селидіввугілля»; звільнений за станом здоров`я за п.2 ст.40 і ст..44 КЗпП України згідно наказу № 322к від 31.03.2004 року(арк. справи 8-17).
Тобто, ОСОБА_1 вийшов на пенсію під час роботи на шахті «Селидівська» та продовжував працювати.
Згідно довідки № 1274, виданої КП «Імпульс м.Українськ» ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , квартира опалюється твердим побутовим паливом( арк. справи 20).
З довідки, виданої УПСЗН Селидівської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільгових категорій населення 29.12.2003 року як учасник війни і згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» користується 50% знижкою при оплаті за житлово-комунальні послуги. Компенсацію на тверде побутове паливо в 2012 році не отримує(арк. справи 21).
Згідно повідомлення ДП «Селидіввугілля», відповідно до п.12.10.8 «Галузевої угоди» особи, які мають право на цю пільгу, забезпечуються вугіллям на побутові потреби тим підприємством, звідки вони вийшли на пенсію. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером шахти «Селидівська», яка на даний час ліквідована, йому відмовлено в отриманні вугілля(арк. справи 18).
З наказу Міністра вугільної промисловості України № 392 від 16 серпня 1996 року вбачається, що правонаступником шахти «Селидівська» є компанія «Укрвуглереструктуризація»( арк. справи 44).
Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.43 Гірничого закону України.
Відповідно до ч. 7 ст.43 Гірничого закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема: - працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України; - пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.
Порядок забезпечення паливом на побутові потреби встановлений Галузевою угодою між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 7 серпня 2001 року, далі Галузева угода).
Відповідно до п. 12.10.1 Галузевої угоди порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 року у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.
Відповідно до п. 12.10.3 Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки.
Відповідно до п. 12.10.9 Галузевої угоди особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками.
Згідно з розділом І Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств та організацій Міністерства вугільної промисловості СРСР паливом на побутові потреби, яка затверджена Міністром вугільної промисловості СРСР 11 травня 1976 року (далі Інструкція), правом на безоплатне отримання вугілля користуються працівники та пенсіонери, які проживають в будинках з пічним опаленням або пічними кухонними вогнищами.
Відповідно до п.п. 1.3.2 Положення, пенсіонери, які живуть в України, пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугледобувних підприємствах: на підземних роботах не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 5 місяців для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 5 місяців для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шах чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років для жінок.
Відповідно до п.п. 1.3.3 Положення, пенсіонери, які живуть в України, пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугледобувних підприємствах та мають загальний пільговий стаж на підземних роботах та/або роботах, пов`язаних з підземними умовами, та/або роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках, - менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років для жінок.
В примітці зазначено, що особи, зазначені у підпунктах п.п. 1.3.2 та п.п. 1.3.3 забезпечуються паливом на побутові потреби у випадку, якщо вони вийшли на пенсію за підприємства. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення паливом на побутові потреби, в тому числі ті, які вийшли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечують паливом на побутові потреби за умови, якщо останнім місцем роботи було підприємство.
Крім того, Положенням визначено, що вихід на пенсію визначається датою призначення пенсії органами Пенсійного фонду України.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , після набуття права на пенсію 04.11.1978 року, продовжував працювати і в подальшому був переведений та звільнений з ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» за власним бажанням, вийшовши на пенсію 31.03.2004 року саме з підприємства відповідача шахта «Селидівська», яка входила до виробничого об`єднання «Селидіввугілля» фізично залишилася на території ДП «Селидіввугілля»; є пенсіонером, який пропрацював на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, має підземний стаж більше ніж 10 років та проживає у будинку з пічним опаленням, тобто є правові підстави на безоплатне надання йому вугілля на побутові потреби.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ДП «Селидіввугілля», структурним підрозділом якого є ВП «Шахта Україна», повинно забезпечувати позивача побутовим паливом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дії ДП «Селидіввугілля» про відмову в забезпечені вугіллям на побутові потреби неправомірними.
Зобов`язати ДП «Селидіввугілля» забезпечити ОСОБА_1 безоплатним вугіллям на побутові потреби відповідно до умов колективного договору підприємства.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: Державне підприємство «Селидіввугілля», юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд № 41, .

Повний текст рішення складено і підписано 18 травня 2020 року.

Суддя З.М. Коліщук