Дата документу 18.05.2020 Справа № 337/612/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 337/612/19 Головуючий у 1 інстанції Котляр А.М.
Провадження №22ц/807/1186/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ПрАТ «ВФ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що між ЗАТ «Український мобільний зв`язок», правонаступником якого є ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 1605270 від 15 квітня 2004 року та договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_1 від 15 квітня 2004 року. ОСОБА_1 було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 , який пізніше, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему особовий рахунок абонента було замінено на НОМЕР_4.

Позивач зазначав, що відповідно до умов договору, ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договором. Також, згідно п. 2.4.2. Договору, боржник взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання Договору в повному обсязі. Проте, ОСОБА_1 станом на дату подання позовної заяви не оплатив отримані ним послуги зв`язку ані самостійно, ані на підставі надісланих на його адресу рахунків, виставлених із 31 липня 2016 року, на підставі чого відповідно до умов Договору відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна».

Претензія №С 83/01 від 25 січня 2017 року, надіслана на адресу ОСОБА_1 , з проханням терміново сплатити суму заборгованості залишилась без задоволення.

Посилаючись на наведене, ПрАТ «ВФ України» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 8207,30 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «ВФ України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ПрАТ «ВФ України» зазначає, що з витягу з автоматизованої системи розрахунків за послуги вбачається, що 04 серпня 2008 року о 17 год. 33 хв. 43 сек. ОСОБА_1 подав заяву № 6260631 про підключення послуги «Міжнародний роумінг», яка була виконана та підключена абоненту. 13 жовтня 2005 року відповідачем була подана заявка щодо підключення послуги «Міжнародна лінія», яка також була задоволена. Скаржник не погоджується із висновком суду щодо недоведеності факту ознайомлення відповідачем із умовами та порядком надання послуги «Міжнародний роумінг», оскільки вказана послуга ОСОБА_1 була замовлена після укладення договору, що прямо передбачено п. 3 Правил, з якими відповідач був ознайомлений. Судом першої інстанції також не було надано належної оцінки деталізованому розрахунку заборгованості, який було додано до позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту замовлення та користування послуги «Міжнародний роумінг». ОСОБА_1 вказує що не знаходився за кордом у період, за який нараховується заборгованість за користування зазначеною послугою. ПрАТ «ВФ України» також не було здійснено інформування ОСОБА_1 про зміст, вартість та порядок надання послуг. Посилається також на пропуск позивачем позовної давності щодо вимог про стягнення з нього заборгованості по сплаті штрафу у розмірі 930,23 грн. Зазначає, що будь-яких інших послуг, крім тих, що зазначені у договорі, він не замовляв. ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Відповідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Так, з матеріалів справи вбачається, та визнається учасниками справи, що між ПрАТ «ВФ Україна», який є правонаступником ЗАТ «Український мобільний зв`язок» та ОСОБА_1 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 1605270/1.10907661 від 15 квітня 2004 року (номер телефону НОМЕР_8, Тарифний пакет GSM «UMC Пара») та договір про надання послуг мобільного зв`язку № 1605253/1.10907661 від 15 квітня 2004 року (номер телефону НОМЕР_9 Тарифний пакет GSM «UMC Базовий») (а.с. 9-10, 12-13).

ОСОБА_1 присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 , який з технічних причин було замінено на НОМЕР_4.

Відповідно до умов договорів відповідачем замовлено наступні послуги: «SMS», «Переадресування дзвінка», « Додатковий пакет мережі».

Відповідно до п.2.3.1 указаних договорів абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку оператора, а у разі замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких оператор уклав договори з роумінгу.

Згідно з п. 3.1 кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними Абонента телефонами.

Пунктом 3.4 договорі встановлено, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту в розрахункову періоді, визначаються відповідно до показників належних УМС технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг.

Крім того, 15 квітня 2004 року сторони також уклали додаткові угоди № 1605270 та № 1605253, терміном на 548 календарних днів. Сторони також погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України строк позовної давності до вимоги про стягнення договірної санкції встановлюється у три роки (а.с. 11, 14).

08 червня 2016 року сторони уклали додаткову угоду № 10354807 до Договору про надання послуг мобільного зв`язку № 67/83 від 15 квітня 2004 року (а.с. 17).

Відповідно до деталізованої інформації про розрахунки за телекомунікаційні послуги, складеної ПрАТ «МТС України» по контракту НОМЕР_3 , тарифний пакет GSM «Просто Супер», загальна сума боргу за період 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року за всіма контрактами разом з ПДВ та ПФ, склала 8207,30 грн., із них за надані послуги міжнародного роумінгу - 5766,27 грн., за спеціальні послуги мобільного зв`язку та доступу до мережі інтернет 930,23 грн. (а.с. 19, 21).

Згідно довідкової інформації про надані послуги, сформованої 10 січня 2020 року, абоненту ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_4 , номер контракту НОМЕР_5 , тарифний пакет GSM «Просто Супер», за період з 27 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року нараховано до сплати 5766,27 грн. - Мобільний інтернет - передача даних у роумінгу (а.с. 124-128).

25 січня 2017 року на адресу відповідача позивачем було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 8207,30 грн. (а.с. 6-8), яка залишилась без виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений (отримав повну і достовірну інформацію) із порядком і умовами надання послуги «Міжнародний роумінг», її вартістю та погодився із запропонованими оператором телекомунікаційними умовами. Крім того, ПрАТ «ВФ України» не надано доказів, що відповідач у період нарахування заборгованості перебував за кордоном, втім згідно світлокопії закордонного паспорта на ім`я ОСОБА_1 , виданого 27 березня 2012 року, останній за кордоном не перебував, а тому у період, з якого нараховується заборгованість, відповідач послугою «Міжнародний роумінг» не користувався. Судом також зазначено, що позивачем не надано деталізованого розрахунку позовних вимог.

Викладені висновки суду першої інстанції є хибними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та прийняті з порушенням норма матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договорів.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Статтею 903 цього Кодексу визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно із п.68 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати.

Водночас умовами договору про надання послуг мобільного зв`язку № 1605270/1.10907661 та № 1605253/1.10907661, зокрема, пунктами 1.2 та 2.1.3 договору, встановлено, що загальні умови укладення цього договору та надання послуг мобільного зв`язку в повному обсязі визначаються Умовами (Правилами) користування мережами мобільного зв`язку Оператора, які є невід`ємною частиною цього договору. При цьому оператор має право змінювати тарифи на послуги, перелік та умови надання послуг, зони покриття мережі мобільного зв`язку та перелік роумінг-операторів.

Враховуючи викладене хоча за умовами договору про надання послуг мобільного зв`язку ОСОБА_1 у день підписання договору послуга міжнародного роумінгу не була замовлена, оператор наділений правом змінювати тарифи на послуги, а також перелік та умови надання послуг.

Крім того, з витягу з автоматизованої системи розрахунків за послуги ПрАТ «ВФ Україна» щодо абонента ОСОБА_1 о.р. НОМЕР_2 , про виконані запити вбачається, що послуга «Міжнародна лінія» замовлена відповідачем 13 жовтня 2005 року, а послуга «Міжнародний роумінг» була замовлена 04 серпня 2008 року, (а.с. 129-130).

Зважаючи на те, що умовами укладеного договору передбачена можливість змінювати тарифні пакети та замовляти додаткові послуги без підписання додаткових угод, абонент, якому були надані відповідні послуги, зобов`язаний їх оплатити у відповідності до п.2.4.2 договору.

Так, згідно пункту 2.4.2 договору абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку. При цьому, фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Кількість та вартість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості послуг (п.3.5 договору).

Пунктами 3.7 договорів сторони узгодили, що вартість пакета або послуги, вартість сервісного пакета послуг, пакетні хвилини або інші послуги в межах пакета нараховуються пропорційно до дня обслуговування активного номера телефону у відповідному тарифному пакеті.

ПрАТ «ВФ Україна» здійснило фактичні дії щодо виконання договору в повному обсязі. Так, у липні 2016 року позивачем зафіксовано користування абонентом, особовий рахунок НОМЕР_4 , послугою Мобільний Інтернет - передача у роумінгу (Роумінг RUS) на загальну суму 5766,27 грн. Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів надання послуги «Міжнародний роумінг» спростовується матеріалами справи.

Не може погодитись колегія суддів також із висновком суду про те, що ОСОБА_1 , не був ознайомлений із порядком і умовами надання послуги «Міжнародний роумінг», її вартістю, оскільки своїм підписом відповідач підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв`язку», ознайомлений з цінами і тарифами, умовами договору, Умовами користування і зобов`язується їх виконувати.

Крім того, відповідно до п.2.1.2.2. зазначеного договору у разі використання абонентом суми внесеного авансу, поповнення авансу обов`язково проводиться абонентом до закінчення розрахункового місяця - додатково з потребою в послугах; після закінчення розрахункового місяця - шляхом оплати рахунків. Тобто, умовами укладених між позивачем та відповідачем договорів про надання послуг мобільного зв`язку, передбачалось надання послуг міжнародного роумінгу з подальшим включенням суми за отримані послуги шляхом оплати рахунків поточного розрахункового періоду за послуги, отримані у попередні розрахункові періоди.

Тобто дії позивача щодо включення вартості за отримані послуги, в тому числі за послуги міжнародного роумінгу, узгоджуються з умовами договору та є такими, що не суперечать нормам, які регулюють спірні відносини.

У статті 32 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, зокрема, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

Так, колегія суддів звертає увагу, що з часу нарахування позивачем заборгованості і по теперішній час ОСОБА_1 не оскаржував дій оператора, провайдерів телекомунікацій, які він вважав неправомірними, не оскаржував дії ПАТ «ВФ Україна» щодо нарахування заборгованості за надані послуги, у тому числі, в судовому порядку. Наведені вище обставини свідчать про визнання ним факту користування замовленими послугами та розміру нарахованої позивачем заборгованості.

Копія закордонного паспорта відповідача не є належним доказом у справі, що підтверджує неможливість використання послуг у роумінгу, оскільки лише у грудні 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1056, якою зупинено дію пунктів 1 і 6 переліку документів громадян України для в`їзду, виїзду, перебування і пересування територією Російської Федерації, в частині можливості громадян України в`їжджати, прямувати транзитом, перебувати і пересуватися територією Російської Федерації на підставі паспорта громадянина України або свідоцтва про народження для дітей віком до 16 років (за умови виїзду у супроводі батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або осіб, уповноважених на це батьками (усиновлювачами), опікунами, піклувальниками).

Таким чином, надані позивачем докази на підтвердження факту надання споживачеві послуг та наявної заборгованості за їх використання є належними та допустимими, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожні сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, в порушення зазначених вимог процесуального закону, не спростовано надані позивачем розрахунки щодо користування платним мобільним зв`язком у вказаний період на зазначену в позові суму.

Також є несприятливими аргументи щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті штрафу, оскільки у додаткових угодах сторони встановили строк позовної давності про стягнення договірної санкції у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення районного суду та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4802,50 грн. (1921,00 грн. судовий збір за позовом +2881,50 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги) (а.с. 1, 2, 146).

Керуючись ст. ст.141, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» - задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

Позов Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серій та номер паспорта: НОМЕР_6 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (, Райффайзен Банк Аваль, рахунок НОМЕР_7 , МФО 380805) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 8207 (вісім дитят двісті сім) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» понесені судові витрати у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: