Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2597/19

Провадження № 2/126/250/2020

"28" квітня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно -1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку даного будинку ОСОБА_4 набув як колишній член колгоспного двору,але належним чином своїх прав не оформив. Спадщину після смерті ОСОБА_4 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла його мати ОСОБА_3 , однак належним чином своїх спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - 2/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Право власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку ОСОБА_3 набула як колишній член колгоспного двору, а іншу 1/3 частку вказаного будинку прийняла у спадщину після смерті сина, однак за життя належним чином своїх прав не оформила.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлої ОСОБА_3 та спадщину прийняв, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки вказаного будинок йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив слухати справу в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно -1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку даного будинку ОСОБА_4 набув як колишній член колгоспного двору,але належним чином своїх прав не оформив.

Відповідно до ст. 524,529,549 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 23.09.2019 № 1251 єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_4 була його мати ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 07.02.2018.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно -2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку ОСОБА_3 набула як колишній член колгоспного двору, а іншу 1/3 частину вказаного будинку прийняла у спадщину після смерті сина ОСОБА_4 , однак за життя належним чином своїх прав не оформила.

З довідки Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 1578 від 01.12.2017 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 склад двору слідуючий : ОСОБА_3 - голова сім"ї, ОСОБА_4 -син, ОСОБА_5 - онука.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_4 та незважаючи на те, що своїх спадкових прав не оформила, вона належала їй з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 та єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері, вчасно прийняв спадщину та на частину спадкового майна, земельну ділянку, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується довідкою Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 28.08.019 № 1153, копією спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Однак, приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Полуденко М.Ф. позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 в зв"язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.11.2019 № /02-31.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись.

На підставі ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки житлового будинку - А, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею -32,1 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд : а- ганок,Б-літня кухня, Бпід - погріб, б - веранда,б1-веранда, В-сарай, Г-гараж, Д - баня, К-колодязь, 1,2- огорожа, що розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Губко