Справа № 559/2882/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.10.2014. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 300 грн. в місяць на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час виникли обставини, які дають їй підстави звернутись до суду із позовом про зміну способу та розміру аліментів, враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований на ПРАТ «Рівнешляхбуд», отже, його матеріальний стан покращився. Натомість, прожитковий мінімум для дитини зріс, що потребує від неї більших витрат та зусиль для забезпечення дітей і належних умов проживання, навчання, відпочинку та погіршує її матеріальний стан. Право обирати спосіб стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживають діти, або одержувачу аліментів. Просить змінити спосіб стягнення та збільшити розмір визначених раніше судом аліментів до 1/2 частини від доходу відповідача на трьох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, про що зазначила у позовній заяві.

Відповідач, згідно поданої заяви, просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стяягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6).

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , (а.с. 8)

ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

У свідоцтвах про народження дітей сторони зазначені батьками.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить довідка про склад сім`ї № 1042 від 19.12.2019, а також довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 5, 7, 9, 11).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 10.10.2014. Дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 12)

Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 300 грн. в місяць на кожну дитину, починаючи з 13.03.2014 і до досягнення дітьми повноліття. 27.06.2014 видано виконавчий лист (а.с. 13).

Згідно довідки № 5 від 23.04.2020, ОСОБА_2 працює у ПРАТ «Рівнеавтошляхбуд» на посаді машиніста автобітумовоза, загальна сума доходу за період з 01.10.2019 до 31.03.2020 без урахування аліментів становить 33011, 51 грн.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідач визнає позов в частині стягнення 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, те що відповідач офіційно працевлаштований, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів на 1/2 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 31.03.2014 у справі № 559/871/14-ц, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, але не раніше закінчення строку карантину, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець