У Х В А Л А

19 травня 2020 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Жовноватюк В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Глорія Трейд" до держави Україна про відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування, прокуратури, їх службовими особами в розмірі на дату вирішення спору судом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача матеріальну шкоду в розміріподатку на майно, відмінного від земельної ділянки, яку позивач сплатило до бюджету м. Києва з 01.01.2017 до дати звернення до суду із цим позовом, а саме 91953 грн. Також позивач просить суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету Україникоштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі податку на майно, відмінного від земельної ділянки, яку позивач повинен сплатити до бюджету м. Києва у 2020 році на момент вирішення справи судом.

Дослідивши позовну заяву, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява (заява) за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

В той же час, як вбачається з позову, сам позивач зазначає, що свої вимоги він пред`являє до одного відповідача, чітко зазначаючи "Відповідач: Держава Україна".

Далі позивач не виділяючи по процесуальному статусу інших осіб, зазначає про те, що Держава Україна в його розумінні, в якості відповідача представлена групой осіб, а саме в особі службових осіб Національного антикорупційного бюро України - ОСОБА_2, ОСОБА_1 , службових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві, слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві, Офісу Генерального прокурора.

Суд наголошує на тому, що сам позивач їх як окремих відповідачів у справі не визначає, відтак постає питання у правильному виборі позивачем юрисдикції спору і розгляду справи за правилами іншого судочинства.

В той же час, обгрунтовуючи підсудність звернення до Солом`янського районного суду м. Києва позивач стверджує про те, що позов пред`явлений до кількох відповідачів.

І, позов пред`явлений, в тому числі до службових осіб чи до фізичних осіб в розумінні ЦПК України? Якщо до фізичних, то постає питання перевірки підсудності даного спору Солом`янському районному суду м. Києва шляхом направлення відповідних запитів для підтвердження реєстрації відповідачів саме в даному районі. Оскільки сам позивач посилається на ч.15 ст.28 ЦПК України, яка стосується саме проживання чи знаходження відповідачів.

Крім того, зазначаючи про вищезазначених осіб, в порушення п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначає зміст позовних вимог щодо кожної такої особи.

Також, не викладені обставини того, з яких міркувань виходив позивач визначаючи таку суму матеріальної шкоди, на його думку, спричиненої йому щодо кожної такої зазначеної ним особи і в якій частині. Тобто, в який саме розмір шкоди оцінює позивач бездіяльність кожної зазеначеної ним особи чи позивач веде мову про солідарну відповідальність. Якщо так, то які правові підстави такої відповідальності.

Крім того, в порушення п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не викладає обставини того, в чому виявилась, на його думку, надмірна тривалість конкретного досудового розслідування кримінального провадження. І яким чином невиконання слідчими, детективами вимог ст.220 КПК України, встановлене ухвалами слідчих суддів, перебуває у прямому причинному зв`язку із перебігом самого досудового розслідування даного кримінального провадження.

Також позивачу належить викласти обставини того, чому, за його переконанням, розумні строку в розумінні кримінального процесу співпадають зі строками, встановленими КПК України, наприклад, передбаченими тією ж статтею 220 КПК України. Оскільки, це є однією з підстав позову.

Позивачу на виконання п.5 ч.3 ст.175 КПК України слід викласти обставини в обгрунтування того, що, за його твердженням, "тривалість сплати позивачем податку на знищене майно має причинно-наслідковий зв`язок з тривалістю досудового слідства, відтак, на думку позивача, незабезпечення органами досудового розслідування та прокуратурою, їх службовими особами проведення досудового розслідування у розумні строки наносить позивачу майнову шкоду".

В порушення п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України позивач взагалі не визначає ціну позову, яка в позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Щодо другої вимоги, яка визначена позивачем на майбутнє, то позивачу слід привести її у відповідність до норм ЦПК України, зазначивши конкретну суму матеріальної шкоди.

Сам позивач в своєму позові посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №916/1423/17, посилаючись в позові , що позивач повинен обгрунтувати як спричинення йому шкоди, так і її розмір.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Проте, окрім вищенаведених недоліків, позивачем не виконано вимоги ч. 2 ст. 95 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із заявою в якості доказів документи не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

У разі виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду, нову позовну заяву з додатками необхідно подати разом із копіями відповідно до кількості учасників процесу.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Глорія Трейд" до держави Україна про відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування, прокуратури, їх службовими особами в розмірі на дату вирішення спору судом, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Жовноватюк