ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5147/20 Справа № 215/6850/19 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі:Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами відповідачів Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року, ухваленого суддею Камбул М.О. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 25 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «ПівнГЗК», ТОВ «Шляхбуд КР» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позову зазначила, що її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі 3 років 8 місяців пропрацював машиністом тепловоза на маневрових та господарчих роботах в ТОВ «Шляхбуд КР».

15.10.2018 під час виконання його трудових обов`язків машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах на території ПрАТ, локомотивна бригада в складі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не впоралася з керуванням поїзду, і 16.10.2018 о 02-53 год. допустила зіткнення з тяговим агрегатом ОПЄ1А спеціалізованого поїзда, внаслідок допущеного зіткнення в кабіні тепловоза були смертельно травмовані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Відповідно до матеріалів розслідування про груповий нещасний випадок, що стався 16.10.2019 о 02-53 год. в ТОВ «Шляхбуд КР», під час якого загинув ОСОБА_2 визнано причинами нещасного випадку: основна - організаційне - порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів, а саме - не проведення повного випробування гальм сформованого поїзда, з перевіркою стану гальмівної магістралі та дії гальм у всіх вагонів, а також незабезпечення належного утримання транспортних засобів - відсутність гнучкого троса привода швидкостеміра тепловоза ТЄМ-2, в результаті чого не здійснювалась реєстрація параметрів швидкості руху і роботи гальм господарського поїзда встановленим на тепловозі швидкостеміром, чим порушено вимоги глави XIII розділу 5 п.5.4, глави IX розділу 1 п.1.2 та X розділу 1 п.1.5 «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств», затверджених наказом Міністерства промислової політики України 15.02.2010 №70; супутні - організаційні: невиконання вимог інструкцій з охорони праці в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування, яке не було виконане локомотивною бригадою, контролю за виконанням своїх обов`язків, як машиніста тепловоза, по проведенню опробування гальм поїзда помічником машиніста тепловоза та занесенням результатів розрахунків забезпеченості гальмами поїзда у Журналі випробування гальм, який знаходиться на локомотиві, оформлення необхідних записів в відповідний Журнал та підтвердження їх достовірності своїм підписом, а також необхідності проведення перевірки ефективності дії гальм при русі поїзда, чим порушено вимоги п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) глави 1; п. 3.1.3 розділу 3.1 та п. 3.8.1 розділу 3.8 глави 3 Інструкції з охорони праці для машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0009-18, затвердженої наказом по ТОВ «Шляхбуд КР» від 06.03.2018 №35. Невиконання вимог інструкцій з охорони праці в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування локомотивною бригадою. Невиконання своїх обов`язків по проведенню опробування гальм поїзда у встановленому порядку, чим порушено вимоги п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) глави 1; п. 3.1.3 розділу 3.1 та п. 3.8.1 розділу 3.8 глави 3 Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-ООІО-18, затвердженої наказом по ТОВ «Шляхбуд КР» від 06.03.2018 №35. Не виконання посадових інструкцій в частині незабезпеченості виконання підлеглим персоналом (локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза ОСОБА_2 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_5 ) своїх обов`язків при експлуатації тепловоза та формуванні рухомого складу, а також не виконання ними нормативних документів з охорони праці та безпеки руху, чим порушено вимоги п. 4.2 розділу 4 Посадової інструкції електромеханіка дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК», затвердженої 12.06.2015. Не виконання посадових інструкцій, в частині забезпеченості надійної роботи тепловоза, контролю за якістю його технічного обслуговування та за виконанням підлеглим персоналом (електромеханіком ОСОБА_6 ) вимог Правил технічної експлуатації залізничного транспорту, які зобов`язують експлуатувати тепловоз з працюючим швидкостеміром, що забезпечує реєстрацію параметрів швидкості руху та режимів роботи автоматичних гальм поїзда, чим порушено вимоги п. 2.1 (п/п 2.1.1), 2.5 та 2.10 розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ПівнГЗК», затвердженої 12.06.2015.

Внаслідок смерті батька, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона отримала сильне нервове потрясіння коли дізналась про смерть батька, тривалий час перебувала у пригніченому стані, не могла спати по ночам, довгий час не могла повірити в те, що більше ніколи вона не зможе бачити батька, радіти його увазі, чути його сміх, разом проводити час. Після його смерті її життя повністю змінилося, у зв`язку із чим вона просила стягнути з кожного відповідача по 90 000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» та з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу по 1500 грн., з кожного.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» та Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір по 768,40 грн. на користь держави, з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року у резолютивній частині рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року виправлено описку в назві підприємства відповідача і замість невірно вказаної назви Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», правильно зазначено Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР», вказує на незаконність оскаржуваного судового рішення через невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що суд проігнорував та не врахував тієї обставини, що уповноваженою комісією з розслідування нещасного випадку у настанні нещасного випадку було визнано дії саме ОСОБА_2 (батька позивача), який очолював локомотивну бригаду та не виконав ряд вимог Прави технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств та порушив ряд пунктів Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПАТ «ПІВНГЗК та Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ТОВ «Шляхбуд КР». Вказує, що уповноважена комісія дійшла висновку, що локомотивна бригада у складі машиніста тепловоза ОСОБА_2 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_7 не зєднала гальмівну систему тепловоза з гальмівною системою причепних вагонів в єдину магістраль та не підготувала гальмівні пристрої до роботи, що і призвело до нещасного випадку, внаслідок, якого загинули люди, зокрема і батько позивача.

Відповідач наголошує на тому, що, якщо б батько позивача не проігнорував вимоги безпеки при експлуатації транспортних засобів, не порушив трудову та виробничу дисципліну, належним чином виконав свої посадові обов`язки та вимоги інструкції з охорони праці, нещасний випадок на виробництві не мав би місця.

Окрім того, скаржник вказує і на те, що судом проігноровано той факт, що кримінальне провадження за ч.3 ст.276 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, що підтверджує відсутність вини підприємства в настанні нещасного випадку, який стався з батьком позивача.

Також, відповідач ззначає, що факт родинних зв`язків між позивачем та її загиблим батьком не передбачав наявність між ними близьких взаємовідносин, що ставить під сумнів наявність заподіяної позивачу моральної шкоди у зв`язку із втратою батька. Вказує, що інша донька загиблого ОСОБА_8 мешкала з батьком однією сім`єю, брала участь у його похованні, тоді, як позивач участі у похованні батька на приймала та зі слів іншої доньки, позивач не мала із батьком тісних та довірливих стосунків, тому вважає, що позивачем не доведено моральні страждання, заподіяні смертю батька на виробництві.

В апеляційній скарзі, відповідач Приватне акціонерне товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, витрат на правничу допомогу та судового збору, ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог до ПРАТ «ПІВНГЗК» в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів факту заподіяння останній моральних страждань та які б підтверджували її негативний психологічний стан про стрес чи депресію чи інші негативні вияви, погіршення її фізичного чи психологічного стану, якими можуть бути висновки експертів, висновки лікарів, а також доказів вини саме ПРАТ «ПІВНГЗК» у заподіянні моральної шкоди. Наголошує на тому, що загиблий батько позивача працював на ТОВ «Шляхбуд КР», тобто ПРАТ «ПІВНГЗК» не є роботодавцем і актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16.10.2018 в ТОВ «Шляхбуд КР» не встановлена вина ПРАТ «ПІВНГЗК». Зазначає, що кримінальне провадження за ч.3 ст.276 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що підтверджує відсутність вини підприємства в настанні нещасного випадку, який стався з батьком позивача.

Скаржник вказує на те, що уповноваженою комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено, що у настанні нещасного випадку винен саме ОСОБА_2 (батько позивача), який очолював локомотивну бригаду та не виконав ряд вимог Прави технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств та порушив ряд пунктів Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПРАТ «ПІВНГЗК та Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ТОВ «Шляхбуд КР».

У відзивах на апеляційні скарги відповідачів ТОВ «Шляхбуд КР» та ПРАТ «ПІВНГЗК», представник позивача, адвокат Залюбовський В.В. просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги відповідачів без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Шляхбуд КР», колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_9 , батьком якої в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , записано ОСОБА_2 (а.с. 5).

17.09.2011, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 780 (а.с. 6).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1232 (а.с. 7).

Згідно Акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16 жовтня 2018 о 02-53 год. в ТОВ «Шляхбуд КР» від 01.04.2019 та Акту №1 від 01.04.2019 про нещасний випадок, пов`язаний із на виробництвом, причина смерті машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_2 , яку встановив заклад судово-медичної експертизи встановлено, що смерть його настала від травм, несумісних з життям, які супроводжувалися розтрощенням тіла з розділенням голови, тулуба та кінцівок з повним їх від членуванням. Причинами нещасного випадку було визнано: основна - організаційна: порушення вимог безпеки при експлуатації транспортних засобів; супутня - організаційна: порушення трудової та виробничої дисципліни, а саме не виконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці (а.с. 8-18, 19-24).

Відповідно до п.10 вказаного Акту, особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводив розслідування: ОСОБА_2 , машиніст тепловоза на маневрових господарчих роботах дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР», який не виконав вимоги п.5.4, 5.8 Розділу Глави 13; п. 6.1, 6.2, 6.7 Розділу 6 Глави 13 Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств; п.7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорту ПрАТ «ПівнГЗК» та п. 12.2.2 Розділу 12, п. 13.1.1 Розділу 13 Інструкції з експлуатації гальм спеціального рухомого складу ТОВ «Шляхбуд КР», в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарчого поїзда на працездатність після його формування, яке не було виконане локомотивною бригадою, не здійснював контроль за виконанням своїх обов`язків по проведенню опробування гальм поїзда помічником машиніста тепловоза ОСОБА_5 та занесенням результатів розрахунків забезпеченості гальмами поїзда у Журналі випробувань гальм, який знаходиться на локомотиві. Разом з ОСОБА_5 не оформив необхідні записи у відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. Вивчивши висновок експертної комісії, оглянувши місце події та стан гальмівного обладнання вагонів хопер-дозаторів комісія вважає, що локомотивна бригада тепловоза ТЭМ-2 госп.№№79 у складі машиніста тепловозу ОСОБА_2 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_5 не з`єднала гальмівну систему тепловоза з гальмівною системою причеплених вагонів в єдину магістраль та не підготувала гальмівні пристрої до роботи. Вище вказані порушення нормативних документів з безпеки руху та експлуатації гальм рухомого складу стали можливі в результаті невиконання машиністом тепловоза ОСОБА_2 вимог п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) Глави 1; п. 3.1.3 Розділу 3.1 та п. 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0009-18; ОСОБА_5 , помічник машиніста тепловоза на маневрових господарчих роботах дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР», який не виконав вимоги п.5.4, 5.8 Розділу Глави 13; п. 6.1, 6.2, 6.7 Розділу 6 Глави 13 Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств; п.7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорту ПрАТ «ПівнГЗК» та п. 12.2.2 Розділу 12, п. 13.1.1 Розділу 13 Інструкції з експлуатації гальм спеціального рухомого складу ТОВ «Шляхбуд КР», в частині необхідності проведення повного опробування гальм господарчого поїзда на працездатність після його формування локомотивною бригадою. ОСОБА_5 знехтував своїми обов`язками та не провів опробування гальм поїзда у встановленому порядку. Разом з ОСОБА_2 не оформив необхідні записи у відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. Вище вказані порушення нормативних документів з безпеки руху та експлуатації гальм рухомого складу стали можливі в результаті невиконання помічником машиністом тепловоза ОСОБА_5 вимог п. 1.7, 1.9 (п/п 1.9.5.) Глави 1; п. 3.1.3 Розділу 3.1 та п. 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0009-18; ОСОБА_6 , електромеханік дільниці №7.3 ідйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР», який відповідно до вимог п. 3.2 Розділу 3 Глави 2 Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, та п. 4.2 Розділу 4 Посадової інструкції електромеханіка дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК». Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.2 (п/п 2.2.1), п. 2.15 Розділу 2 Посадової інструкції для електромеханіка дільниці № 7.3; ОСОБА_12 , головний механік залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР», який в результаті не виконання своїх обов`язків порушив вимоги п. 2.2 (п/п 2.2.1), п. 2.5 та п. 2.10 Розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 19-24).

Постановою слідчого Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019, закрито кримінальне провадження №0001931 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.276 КК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення (а.с. 47-51).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, керувався статтями 23, 1167, 1168 ЦК України, 153, 173 КЗпП України 13 Закону України «Про охорону праці» й виходив з того, що смерть ОСОБА_2 сталася в результаті нещасного випадку при виконанні ним трудових обов`язків, у зв`язку із чим обґрунтовано поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану смертю батька на підприємства відповідачів ТОВ «Шляхбуд КР» та ПрАТ «ПівнГЗК».

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується із визначеним до стягнення з відповідачів на користь позивача розміром моральної з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормами статей 15, 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст.13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до статей 1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю батька підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку, який призвів до смерті ОСОБА_2 позивачка залишилась без батька, у зв`язку із чим була позбавлена можливості відчувати батьківську любов, піклування та турботу, порадитися та спілкуватися з ним тощо. Всі ці обставини призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та докладання додаткових зусиль для організації свого подальшого життя.

Доводи відповідачів, що судом не взято до уваги, те, що потерпілий ОСОБА_2 є винною особою, яка допустила порушення законодавства про працю, нормативних документів з безпеки руху та експлуатації гальм рухомого складу та невиконання Інструкції з охорони праці для машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0009-18, наслідком чого стався нещасний випадок, колегія суддів не сприймає.

Зазначені відповідачами обставини були предметом розгляду судом першої інстанції, так суд, дослідивши долучений до матеріалів справи Акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16 жовтня 2018 о 02-53 год. в ТОВ «Шляхбуд КР» від 01.04.2019 та Акт №1 від 01.04.2019 про нещасний випадок, пов`язаний із на виробництвом, суд встановив, що причинами нещасного випадку було визнано: основна - організаційна: порушення вимог безпеки при експлуатації транспортних засобів; супутня - організаційна: порушення трудової та виробничої дисципліни, а саме не виконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці (а.с. 8-18, 19-24).

Окрім того, у п.10 Акту, окрім вини загиблих ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зазначені і інші особи, зокрема електромеханік дільниці №7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР», ОСОБА_6 , який порушив вимоги п. 2.2 (п/п 2.2.1), п. 2.15 Розділу 2 Посадової інструкції для електромеханіка дільниці № 7.3 та головний механік залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» ТОВ «Шляхбуд КР» ОСОБА_12 . , який порушив вимоги п.2.2 (п/п 2.2.1), п. 2.5 та п. 2.10 Розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 19-24).

Отже, судом було перевірено і встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався, в тому числі і з вини відповідачів, смерть ОСОБА_2 настала від нещасного випадку у зв`язку з виробництвом, що підтверджується зазначеними вище актами.

Відповідно до роз`яснень зазначених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходив з того, що смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку, який стався з ним під час виконання трудових обов`язків, тому і поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану смертю батька, на ТОВ «Шляхбуд КР» та ПрАТ «ПівнГЗК»

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини, рідного батька.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідачів на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка ОСОБА_1 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з конкретних обставин справи, характеру і тривалості моральних страждань позивача ОСОБА_1 , яка втратила батька, була позбавлена турботи та любові батька, якої потребувала, врахував істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Також, при визначені розміру моральної шкоди, суд врахував і вину самого потерпілого ОСОБА_2 , який порушив вимоги законодавства про охорону праці та правила про охорону праці та внутрішнього трудового розпорядку, згідно п.10 Акту, що призвело до нещасного випадку та його загибелі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , яка втратила батька внаслідок незабезпечення відповідачем дотримання працівниками підприємства техніки безпеки.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачів, щодо відсутності підстав для задоволення позову через наявність вини самого загиблого ОСОБА_2 , оскільки смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, яка залишилась без батька, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв`язку зі смертю рідної людини, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідачі є особами, що несуть відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди донці загиблого, а доводи відповідачів в апеляційній скарзі щодо наявності вини самого загиблого і відсутності підстав для задоволення позову, є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів, а також незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги відповідачів Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд КР» залишити без задоволення

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: