Справа № 201/4205/20
Провадження № 2-з/201/2146/2020
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

13 травня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Наумова О.С., розглянувши заявуПублічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С.

07.05.2020р. судом направлений запит до Відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області відносно надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки.

12.05.2020р. представник ПАТ «Укргазбанк» Старенко Т.М. (діє на підставі довіреності № 594 від 26.12.2019р.) подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 27.08.2008р., виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що в забезпечення зобов`язань за кредитним договором №3165/05/2018/018916 від 16.05.2018р., за яким ОСОБА_2 є боржником, банку на підставі договору застави №3165/05/2018/0189Z від 16.05.2018p., в заставу передано рухоме майно, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі GLK 250 D, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Предмет застави належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.05.2018р., виданого ТСЦ 1242. Згідно з п. 2.3 договору застави транспортний засіб оцінений у 1 838 780,74 грн. Розділ 3.3 договору застави містить в собі зобов`язання ОСОБА_1 як заставодавця щодо:

- вживання заходів, необхідних для збереження предмета застави, включаючи своєчасне проведення поточного та капітального ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета застави від незаконних посягань та вимог третіх осіб;

- письмового повідомлення банку не пізніше 2-х календарних днів з моменту виявлення втрати, псування, пошкодження або знищення предмета застави та відновлення предмету застави або заміни його іншим майном вартістю, не меншою вартості предмета застави;

- страхування предмета застави на період дії договору застави та забезпечити безперервну дію страхового покриття, укладання нових договорів застави в разі закінчення дії тих, що припинили дію, сплати страхових платежів у відповідності до умов договору застави та страхових договорів;

- не здійснювати відчуження, заміну або будь-яку передачу предмета застави без письмової згоди банку;

- надавати банку всю необхідну допомогу та документи для перевірки наявності, стану та умов збереження та експлуатації предмету застави;

- надання банку іншого ліквідного забезпечення в разі зменшення ринкової вартості предмета застави більш ніж на 25%.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 за договором застави не виконує.

Актом перевірки транспортного засобу від 21.12.2019р. (за відсутності його володільця ОСОБА_1 та при зачиненому транспортному засобі) встановлено, що він перебуває в стані після ДТП, а також має інший реєстраційний номер, ніж той, що був при укладенні договору застави.

03.01.2020р. АБ «УКРГАЗБАНК» отримав лист Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про те, що ТЗ перереєстровано при заміні номерного знаку (власник не змінився).

10.02.2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 466, виданого 27.01.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. щодо звернення стягнення на зазначений транспортний засіб.

12.02.2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. транспортний засіб оголошено у розшук.

10.05.2018р. між ОСОБА_1 та ТДВ «Експрес Страхування» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №20.18.2402383, на строк з 16.05.2018р. по 15.05.2025р.

Пунктом 10 договору страхування визначені щорічні страхові платежі, які повинна була здійснювати ОСОБА_1 . Проте, нею сплачений лише один страховий платіж при укладенні цього договору та договору застави.

Згідно з п. 7.5 частини Б договору страхування у разі, якщо черговий страховий платіж на рахунок страховика не надійшов до встановленої в п. 11 частини А договору строку його сплати або надійшов не в повному обсязі, то дія страхового покриття за договором припиняється, та будь-які пошкодження транспортного засобу, які сталися (зафіксовані) з моменту такого пошкодження, не визнаються страховими випадками у будь-якому разі, і страхове відшкодування за ними не виплачується.

ОСОБА_1 не виконала зобов`язань за договорами застави та страхування у зв`язку з чим неможливо отримати страхове відшкодування за встановлене пошкодження транспортного засобу.

ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не сплачує з липня 2018 року, уникає зустрічей з представниками банку для вирішення питання щодо погашення боргу в добровільному порядку та приховує транспортний засіб. При цьому, загальна сума позовних вимог позивача до відповідача станом на 05.11.2019р. складає 1 380 952,37 грн.

Таким чином, банк позбавлений можливості погашення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на транспортний засіб з подальшою реалізацією автомобіля через прилюдні торги. Будучи обізнаною з заборгованістю за кредитним договором, ОСОБА_1 здійснює умисні та активні дії для непогашення цієї заборгованості, зокрема, схову та перереєстрації предмету застави, чим порушує законні інтереси банку як кредитора та заставодержателя.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Заявником не обґрунтовано необхідність обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, враховуючи, що арешт заявник просить накласти на частину об`єкту житлової нерухомості (квартири). При цьому, застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частину вказаного нерухомого майна може призвести до негативних незворотніх наслідків для власника (-ів) цього майна.

Наявність у відповідача майна, яке належить їй на праві власності, не є безумовною підставою для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб. До того ж арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що зазначений позивачем вид забезпечення позову стосовно вказаного вище нерухомого майна є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, - суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ «Укргазбанк» про забезпечення позову.

Позивач не позбавлений можливості звернення до суду з іншої заявою про забезпечення його позову, з обранням іншого, співмірного, виду забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічному акціонерному товариству «Укргазбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.С. Наумова