справа № 489/132/19 провадження №2/489/102/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

У січні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на вищевказаний житловий будинок. Після смерті ОСОБА_5 його дружина - ОСОБА_4 прийняла спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , за життя вона склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла своїй онучці - ОСОБА_1 . У визначений законодавством шестимісячний строк позивач прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, також такі заяви подали й відповідачі. Проте постановою державного нотаріусу Другої миколаївської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на вищевказаний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_4 . За такого, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва (суддя ОСОБА_8) від 08.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ згідно розпорядження керівника апарату суду № 236 від 27.03.2019 (в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_8) вказана справа передана для розгляду головуючому судді Коваленку І.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва (суддя Коваленко І.В.) від 08.04.2019 справу прийнято до провадження, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 12.05.2020 на 16:50 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Як встановлено судом, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 22.09.1960 зареєстрованим за №3-5308, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та копії запису акта про смерть №3854, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер у віці 65 років.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1001, з 08.07.1956 ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .

З відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №19.02.02.10/16405/18 від 18.12.2018 вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована у спірному житловому будинку, та знята з реєстрації 14.11.2016 у зв`язку зі смертю.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №56501453 від 12.06.2019.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.

У відповідності до частини першої, другої статті 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно частини першої статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до частини другої статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно частини першої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 заповіту не залишив, крім ОСОБА_4 інших спадкоємців після смерті померлого, які б претендували на спадкове майно, немає, за такого, ОСОБА_4 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу в управління або володіння його спадковим майном.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис за № 555.

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_4 підтверджено свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про народження батька позивача - ОСОБА_7 , серії НОМЕР_5 .

Судом досліджено копію спадкової справи № 455/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з матеріалів якої вбачається, що за життя остання склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає позивачу ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шаталюк В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 37.

У встановлений законом строк позивачем було подано заяву до Другої миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Рябоконь К.Л. від 16.03.2018 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, оскільки нею не надано жодного документа, які б підтверджували факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_4 , або іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини другої статті 1220, частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.

Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, враховуючи встановлення факту належності ОСОБА_4 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , наявність заповіту та визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 19.05.2020.

Суддя І.В.Коваленко