Справа № 159/4938/19
Провадження № 2/159/71/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської області

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного (усного) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистим майном, надання компетентним органам права на вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач 03.09.19 р. звернулась до суду із вказаною вище позовною заявою, просить визнати автомобіль марки «CHVROLET» Lacetti, н. з. Республіки Польщі НОМЕР_1 , № шасі VIN НОМЕР_3 , її особистим майном; надати право компетентним органами вчинити реєстрацію права власності на цей автомобіль за нею. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.16 р. між сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу сторонами у Республіці Польщі за її особисті кошти було придбано вказаний вище автомобіль за 6 000 польських злотих, що у перерахунку на національну валюту України складає 40 817 грн. Однак так як на той час вона не мала посвідчення водія, а відповідач є громадянином Республіки Польщі, то постановка автомобіля на облік було вчинена саме на ім`я відповідача. В даний час сторони проживають окремо та відповідач не визнає її права власності на спірний автомобіль, одноосібно користується ним та чинить їй перешкоди у доступі до її автомобіля. Покликаючись на п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України, зазначає, що кошти, що були використані для придбання спірного автомобіля, були її особистими заощадженнями за час її попередньої роботи на посадах кондитера, повара. Покликаючись на ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 41 Конституції України, просить позов задовольнити.

За ухвалою судді від 24.09.19 р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного (усного) провадження.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку.

21.10.19 р. відповідач посередництвом свого представника - адвоката - подав до суду відзиву на позовну заяву, обґрунтований тим, що сторони, дійсно, за час свого шлюбу придбали спірний автомобіль за 6 000 польських злотих, що є еквівалентним сумі 40 817 грн, за особисті кошти позивача. Однак повним оформленням автомобіля із постановкою його на облік та оформленням страхових платежів займався він, на що витратив свої особисті кошти. Тому він має повне право користування та розпорядження спірний автомобілем. В період придбання спірного автомобіля сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що використовувався на спільні цілі. Покликається також на ст. ст. 60, 63 СК України.

За змістом ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

А із змісту відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що відповідач зазначає, що не визнає позову у повному обсязі, визнаючи, що сторони за час свого шлюбу придбали спірний автомобіль за особисті кошти позивача; вважає, що він має право користування та розпорядження спірним майном.

За станом на 19.05.20 р. відповіді на відзив відповідача на позовну заяву позивач чи її представник до суду не подали.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки представника позивача суду не повідомлено. Попередньо представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, у якій зазначила, що позов підтримує повністю та просить позов задовольнити.

У судове засідання відповідач та його представник - адвокат також не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомлено. Попередньо представником відповідача - адвокатом подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача відповідача, до якої додано заяву останнього про повне визнання позову, що є зміною позиції відповідача у справі, та прохання справу розглянути у його та його представника - адвоката відсутність.

За ухвалою суду від 30.01.20 р. відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем. За ухвалою суду від 30.01.20 р. позовну заяву залишено без руху.

Копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачеві судом надіслано у встановленому законом порядку.

Однак за станом на 19.05.20 р. позивач не усунула недоліків позовної заяви.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін та їх представників.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 СК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Сторони перебувають у шлюбі з 31.05.16 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 31.05.16 р..

Відповідно до ст. 60 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач є громадянкою України, що стверджується копією її паспорта серії НОМЕР_4 .

Доказів про те, що відповідач є іноземцем, позивачем суду не надано.

Але суд виходить з того, що відповідач зареєстрований на території України та іноземці, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (ч. 1 ст. 26 Конституції України).

Доказів про те, де саме на даний час знаходиться спірний автомобіль, що має реєстрацію Республіки Польщі, позивач суду не надала, тому суд виходить з місця проживання відповідача.

Як зазначено у ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Суд враховує, що позивачем не надано суду допустимих доказів придбання сторонами за особисті кошти позивача спірного автомобіля, так як надані позивачем три документи на 3 - х аркушах, що викладені іноземною мовою, без перекладу на українську мову, якою ведеться судочинство у судах України, не дають суду підстав для висновку про належне доведення позивачем суду тієї, чи іншої обставини, що стосується спору, зокрема, що спірний автомобіль придбано, що спірний автомобіль придбано за особисті кошти позивача, що спірний автомобіль зареєстровано на ім"я відповідача, що спірний автомобіль перетнув кордон України на тій чи іншій правовій підставі.

Не надано позивачем суду також доказів походження тих коштів, за які вона, як стверджує, придбала спірний автомобіль.

Наданою у подальшому судом можливістю надати суду вказані вище документи, викладені іноземною мовою, у перекладі на українську мову, позивач знехтувала.

За таких обставин суд не має підстав для висновку про підставність позовних вимог позивача як в частині визнання спірного автомобіля майном, придбаним за її особисті кошти, так і в частині надання права невизначеній позивачем третій особі (не учаснику справи) вчинити з таким майном ті чи інші дії.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позивачем основної позовної вимоги - про визнання майна її особистим майном, що дає суду підстави для відмови у задоволенні і похідної позовної вимоги - про надання права невизначеним позивачем органами як компетентним щодо майна, що зареєстроване у Республіці Польщі, на здійснення тих чи інших дій з цим майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 262, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення», ст. 26 Конституції України, ст. 317, ч. 1 ст. 328, ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 57, 60 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_7 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача - адвокат Меркулов Сергій Анатолійович, адреса: 33028, м. Рівне, вул. Петлюри, 4.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 22.05.20 р..