Номер провадження: 22-ц/813/1792/20
Номер справи місцевого суду: 495/2561/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів, в якій позивачка просила суд: стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 грн з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та має неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , та доньку ОСОБА_3 . Позивачка стверджувала, що наразі триває процес розірвання шлюбу, попередньо між сторонами не було досягнуто згоди щодо добровільної сплати аліментів, водночас відповідач не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дітей та вказує, що дитина мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 1-13).

16 вересня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (головуючий - суддя Прийомова О.Ю.) позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно з дня подачі позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати за подачу до суду позову про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 42-45).

28 жовтня 2019 року не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області є незаконним, судом першої інстанції не повністю були встановлені обставини, підстави та докази, які мають суттєве значення для справи. Апелянт вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Окрім того, позивачкою не були доведені обставини, що мали вирішальне значення для справи. Під час ухвалення рішення, судом було проігноровано надані відповідачем докази, не враховані факти, які були встановлені під час судових засідань. Апелянт, в свої апеляційній скарзі вказує на те, що проявляє активну життєву позицію в житті доньки і забезпечує її матеріально. Також судом не було враховано матеріальний стан відповідача. Тому апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення частково в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 грн., ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 900,0 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги доведеність факту проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю та знаходження на її утриманні, а також факт знаходження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні батька, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, прийшов до висновку, що в даному випадку доцільно та в інтересах дитини стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500 грн щомісячно з дня подачі позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції відмовив з огляду на їх необґрунтованість та недоведеність.

Апеляційний суд не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції та частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, а також доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Крім того, судом першої інстанції встановлено факт проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матір`ю та знаходження на її утриманні, а також факт знаходження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні батька.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Конвенцією про права дитини встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, законодавством чітко передбачено право одного з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до іншого з батьків. За обставинами даної справи, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на утриманні матері.

Відповідно, мати дитини реалізувала надане їй законом право та звернулася до суду з позовом. Предметом позовних вимог є стягнення аліментів, при цьому згідно з ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні їх розміру слід враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, оскільки апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено, з яких мотивів судом першої інстанції було збільшено гарантований законодавством мінімальний розмір аліментів до твердої грошової суми у розмірі 1500,00 гривень, а позивачка, в свою чергу, не навела належно мотивованих підстав для збільшення гарантованого законодавством мінімального розміру аліментів, та враховуючи той факт, що на утриманні батька ОСОБА_3 знаходиться син ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає доцільним та обґрунтованим призначити стягнення з батька ОСОБА_3 на користь матері ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення аліментів, однак відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» судовий збір за розгляд вказаного позову, ціна якого становила 3 500,00 гривень, становив 741, 20 гривню. Оскільки позов задоволено частково, вирішено стягнути з відповідача 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років станом на березень 2019 року становили 1013,50 гривень), стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 214, 63 гривні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Окремо колегія суддів роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом (ст. 192 СК України).

Таким чином, враховуючи наведене, встановлені обставини справи, матеріальний стан сторін в справі, положення діючого сімейного та цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 376 ЦПК України скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 214, 63 гривні.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький