Справа № 754/1615/13- ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат, ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків.

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року, на користь ФОП ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 196319,00 грн. та судовий збір у розмірі 2945,20 грн. На підставі вказаного рішення Деснянським районним судом м. Києва заявнику видано виконавчий лист №2-1615/13 від 25.02.2014 року. Вказує, що після отримання виконавчого листа Заявник звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва із заявою про відкриття провадження. 14.03.2014 року державним виконавцем Вахрушевою Радою Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42442569. Вказує, що дане виконавче провадження знаходилось на розгляді у Відділі у період з 14.03.2014 року по 29.06.2016 року.

29.06.2016 року державним виконавцем винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вважає. що протягом всього періоду дії виконавчого листа, державним виконавцем не вживалося належних заходів для примусового стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_2 . Вказує, що ні Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ні жодного іншого листа від Деснянського районного відділу ДВС м. Києва Кадура В.О. не отримував.

Мотивуючи вимоги заяви зазначає, що ОСОБА_1 , звернувшись до державного виконавця Вахрушевої Р.М. йому було повідомлено, що лист відправлено, підтвердження такого відправлення відсутні. Зазначає, що кінцевим терміном пред`явлення виконавчого листа до виконання було 29.06.2019 року. Вказано, що 15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яку було задоволено та видано дублікат виконавчого листа.

Представник заявника в обґрунтування заяви зазначає, що з метою з`ясування всіх обставин виконавчого провадження, 17.01.2020 року було подано заяву про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, однак зателефонувавши до державного виконавця Вахрушевої Ради Миколаївни з метою дізнатись про час і лату ознайомлення з матеріалами, отримали відповідь про те, що матеріали виконавчого провадження №42442569 в архіві відсутні. Вважають, що таким чином можна прийти до висновку, що матеріали виконавчого провадження №42442569 було загублено. Наголошено, що Боржник на протязі довгого часу ухиляється від добровільного виконання покладених на нього обов`язків та вважає, що заявник не міг у встановлений законом строк стягнути кошти з боржника через бездіяльність державного виконавця. Крім того, станом на подання даної заяви, заявнику стали відомі відомості про те, що боржник є офіційно працевлаштованою, тобто має стабільний заробіток, зареєстроване майно, тобто боржник є платоспроможною та має можливості примусово сплатити матеріальну шкоду у розмірі 196319,00 грн. та судовий збір у розмірі 2945,20 грн.

Посилаючись на викладені обставини справи, представник заявника просить суд: поновити строк для пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 196319,00 грн. та судовий збір у розмірі 2945,20 грн.

Для розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення в судове засідання були викликані сторони.

Заявник та боржник в судове засідання не з`явилися, але були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Між тим, суд, зваживши на вимоги ч.3 ст.442 ЦПК України, вирішив провести розгляд вказаної заяви за відсутністю сторін, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2013 року в задоволені позовних вимог Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено. Стягнуто з Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2119 грн. 65 коп.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2013 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 196319 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2945 грн. 20 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2013року у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; проживає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; проживає: АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

За ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Нормамист.126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.127ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно поданої заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник обґрунтовує поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого листа тим, що він був втрачений державним виконавцем, що стверджується ухвалою суду від 27.07.2018 року про видачу дублікату виконавчого листа та те, що державним виконавцем не належним чином здійснювались заходи з примусового виконання виконавчого листа №2-1615/13.

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником до матеріалів заяви не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заяви, заявник зазначає про неналежне виконання державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа про стягнення зОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 196319 грн. та судового збору у розмірі2119 грн. 65 коп., що призвело до винесення постанови від 29.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, що не є підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, суду не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, який завником отримано на підставі ухвали суду від 27.07.2018 року, оскільки сам заявник зазначив, що кінцевим терміном пред`явлення виконавчого листа до виконання було 29.06.2019 року. Та не надано допустимих доказів того, що рішення суду не було фактично виконано на підставі виконавчого документа.

Ті доводи, які зазначені заявником в обґрунтування заяви, не доводять факту наявності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначені заявником обставини - не є доказами поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Неналежне виконання обов`язків представниками юридичної особи чи недоліки в організації внутрішньої роботи не можуть розглядатись як поважні причини пропуску строку.

Крім того, суд враховує тривалі строки, що минули з дати розгляду справи у суді і видачі виконавчого листа, а також враховує наявність у заявника (позивача і стягувача) достатніх процесуальних прав, які реально забезпечували йому можливість своєчасно і добросовісно контролювати процес виконання рішення на його користь, зокрема, отримувати інформацію про виконавче провадження, звертатись з запитами та клопотаннями, знайомитись з його матеріалами, з відомостями у відповідному реєстрі виконавчих проваджень, що є у відкритому доступі, і такими правами не скористався без поважних причин, що в сукупності вказує на недобросовісне відношення самого стягувача до здійснення своїх прав, а не на поважні причини пропуску строку.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, тому підстави для поновлення даного строку відсутні, і заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260-261, 433 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення,

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: