Справа № 442/8474/19 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/686/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Львів

Справа № 442/8474/19

Провадження № 22ц/811/686/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі 17 січня 2020 року у складі судді Крамара О.В.,

у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу,-

встановив:

11 грудня 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 червня 2016 року між ОСОБА_1 та банком укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 491,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував, в результаті чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 5 листопада 2019 року становить 38 648,40 грн. та складається з: 15 184,47 грн. заборгованість за кредитом; 8 279,68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 15 184,25 грн. заборгованість за пенею. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 11 червня 2016 року, в розмірі 15 184, 47 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів та неустойки, в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін; посилаючись на доводи позовної заяви. Вказує, що сторони в Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості досягли істотних умов договору щодо нарахування відсотків. Зазначає, що кредитний договір відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. ОСОБА_1 погодився з усіма Умовами цього договору.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Позивач зазначає, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й Умов та Правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, 11 червня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 22491,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Суд першої інстанції вважав, що така анкета-заява про приєднання до Умов та Правил не містить даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, кредитний ліміт, тобто взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість у відповідача станом на 5 листопада 2019 становить 38 648,40 грн., яка складається з: 15 184,47 грн. заборгованість за кредитом; 8 279,68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 15 184,25 грн. пеня.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій немає.

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Відповідно до ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих Умов, з якими він ознайомлений.

Судом зазначено, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяги з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У рішенні зазначено, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Суд прийшов до висновку про відсутнсть підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У зв`язку з наведеним судом вирішено стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, в іншій частині позову відмовлено за безпідставністю.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, визначені у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.1046 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 цього Кодексу).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 610, 612, 615, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Встановлено, що до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 11 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 22 491,20 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифами АТ КБ «ПриватБанк» містяться на сайті https://privatbank.ua/rules.

Встановлено, що генеральна угода про реструктуризацію заборгованості містить положення, щодо розміру та порядку нарахування відсотків п. 2.1 (2 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту) та штрафу п. 2.2 (починаючи з 32-дня виникнення порушення нараховується штраф в розмірі 598 грн.)

Відповідно до ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Частинами 2 та 3 ст. 633 цього Кодексу передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Сторонами при укладенні цієї генеральної угоди були досягнути усі істотні умови договору, щодо нарахування відсотків та штрафу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед банком станом на 5 листопада 2019 року становить 38 648, 40 грн. Складається з: 15184,47 гри. - заборгованість за кредитом; 8 279, 68 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 15 184,25 грн. - пеня.

Згідно із ст. 49 Закону «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Заперечень щодо Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано.

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

Оскільки відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, з урахуванням встановленого та вимог ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, належить зробити висновок про невиконання ним умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про підставність позову у повному обсязі.

Колегія суддів, з урахуванням встановленого, вважає, що апеляційну скаргу банку належить задовольнити, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка складається з наступного: 8 279, 68 грн.-заборгованість по відсотках за користування кредитом, 15 184, 25 грн. пеня (всього 23 463, 93 грн.). В частині стягнення заборгованості по кредиту рішення не оскаржене і не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 4 802, 50 грн. судового збору.

Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2020 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів та неустойки та в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, Код , рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299) 23 463, 93 грн. (двадцять три тисячі чотириста шістдесят три грн., 93 коп.) заборгованості за кредитним договором без номера від 11 червня 2016 року, з яких: 8 279, 68 грн. заборгованість по процентах; 15 184, 25 грн. пеня; та 4 802, 50 грн. ( чотири тисячі вісімсот дві грн., 50 коп.) судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2020 року.

Головуючий

Судді