Справа № 266/1297/20
Провадженя№ 2/266/539/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,
Ухвалою від 17 березня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін.
Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу ОСОБА_2 , вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.
Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.
ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 13.09.2008 року (а. с. 9)
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили (а. с. 10)

В рішенні суду встановлено, що на момент розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя в сторін не виникало.

Під час знаходження в шлюбі сторонами придбано гідро бокс, пральна машинка CANDY, водонагрівач побутовий електричний, стабілізатор напруги Лідер, ванний гарнітур, омофон, кухонний куточок, кухонний стіл, кутова кухня, витяжка кухонна, варочна поверхня, духова шафа із вбудованою мікрохвильовою піччю, холодильник двохкамерний «Samsung», меблева стінка для вітальні комплект м`яких меблів, двоспальне ліжко, спальний гарнітур, матрац, шафа купе (а. с. 11-20)

Загальна вартість майна на момент звернення з позовом з урахуванням експлантаційного зносу становить 108000 грн. 00 коп.

Вказана оцінка зроблена позивачем, відповідач з нею не погодився, але доказів на її спростування також не надав.

Також на підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги, згідно якого ним за надання професійної правничої допомоги сплачено 5000 грн. 00 коп. (а. с. 20)

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України)

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007№11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду надано докази того, що вказане в позовній заяві майно було придбано сторонами під час знаходження в шлюбі, не спростовується відзивом відповідача, яким до вказаного відзиву ніяких доказів про склад та вартість майна не надано.

Також в тексті відзиву відсутні докази завищення оцінки майна, наведений перелік майна з відзиву не підтверджений належними доказами, що не дає підстав для його прийняття до уваги в якості майна, яке було сторонами набуто за часів шлюбу.

Враховуючи в сукупності надані докази, факти, встановлені рішенням суду та враховуючи викладені в відзиві відповідача обставини, суд приходить до висновку, що вказане майно є спільною власністю подружжя, а тому підлягає поділу шляхом стягнення компенсації вартості Ѕ частки майна в сумі 54000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого висновку.

За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Наданим суду договором підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп., тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Задвольняючи позов в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 60,69-71 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) наступне майно

Гідробокс - вартістю - 7000 грн..

Пральна машинка CANDY - вартістю - 3000 грн.

Водонагрівач побутовий електричний - вартістю - 5000 грн.

Стабілізатор напруги (лідер) - вартістю - 3000 грн. .

Ванний гарнітур - вартістю - 2000 грн.

Домофон - вартістю - 3000 грн.

Кухонний куточок - вартістю - 2000 грн.

Кухонний стіл - вартістю - 5000 грн.

Кутова кухня - вартістю - 10000 грн .

Витяжка кухонна - вартість - 1000 грн .

Варочна поверхня - вартістю - 1500 грн.

Духову шафу із вбудованою мікрохвильовою піччю - вартістю - 10000 грн .

Холодильник двохкамерний «Samsung» - вартістю - 18000 грн .

Меблева стінка для вітальні - вартістю - 20000 грн.

Комплект м`яких меблів - вартістю - 9000 грн .

Двоспальне ліжко - вартість - 2500 грн.

Спальний гарнітур та матрац вартістю - 5000 грн.

Шафа-купе - вартістю - 1000 грн.;

загальною вартістю 108000,00( сто вісім тисяч) гривень.

Залишити вказане рухоме майно у власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), припинивши право власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на спільне сумісне майно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію Ѕ частки вартості майна в сумі 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.05.2020 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.