Справа № 263/5670/20
Провадження № 2/263/1709/2020
УХВАЛА

15 травня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд:

1) визнати за позивачем ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 ) визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2

- виділити позивачу ОСОБА_1 у користування житлову кімнату АДРЕСА_3 житловою площею 17,1 кв. м. та лоджію площею 2 кв. м.;

- виділити відповідачу ОСОБА_2 у користування житлову кімнату житловою площею 12,9 кв. м та житлову кімнату АДРЕСА_4 житловою площею 18,2 кв. м;

- приміщення коридору, вбиральні (сполученої), кухні, переходу та вбудованої шафи визначити об`єктами спільного користування;

3) стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подана заява про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 . На обґрунтування вимог заяви позивач посилається на те, що він звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовною заявою про поділ майна та визначення порядку користування квартирою. Підставою для звернення до суду з указаним позовом є те, що відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку не бажає вирішувати питання поділу спільного майна подружжя, ухиляється від цього та заперечує проти сумісного користування квартирою, яка є їх спільною сумісною власністю. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 12 листопада 2019 року, яке набрало законної сили. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру на теперішній час знаходяться у відповідача, у зв`язку з чим вона має можливість самостійно та не дочікуючись рішення суду у неправомірний спосіб одноосібно розпорядитися майном, що є спільною сумісною власністю. Відмова у забезпечення позову призведе до можливості розпорядження відповідачем вказаним майном до вирішення судом спору по суті та до ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вартість спірної квартири складає 416 200 грн., тому застосування указаного заходу забезпечення позову, на думку позивача, буде співмірним заявленим позовним вимогам.

Вирішуючи питання щодо указаної заяви, суд враховує наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 липня 2015 року № 41417398, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В., квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , підстава договір купівлі-продажу від 29 липня 2015 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

На підставі викладеного, враховуючи підстави позову, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову та накладення заборони на відчуження та розпорядження спірним майном, що відповідатиме вимогам співмірності заходів забезпечення позову.

Суд враховує, що таке забезпечення позову як накладення арешту на рухоме майно, належне відповідачу в межах предмету позову щодо вимог майнового характеру, не порушує інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У той же час, зміст статті 317 ЦК України передбачає право власника володіти, користуватися та розпоряджатися майном, де під розпорядженням розуміється і відчуження, тому саме заборона розпорядження є належним заходом забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 149, 151, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони розпорядження майном, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Музика