ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1102/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Кримчук Я.Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту- позивач) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення надміру виплачених коштів.

Позов обгрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, яка отримує довічне грошове утримання судді у відставці Конституційного суду України. 29.03.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві». Даною Постановою затверджено перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом злиття, а саме, Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві реорганізовано шляхом злиття та створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 27.04.2018 року було створено нову юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління), , яка є правонаступником всіх прав та обов`язків припинених Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про Конституційний суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII, який набрав чинності з 03.08.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 27 Закону №2136 суддя Конституційного суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду. У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди Судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

01.02.2018 відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01.01.2018. При цьому, для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді автоматизовано було застосовано відсоток - 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати.

Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм Закону №2136 було визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018, який склав 82594 грн. та розраховано суму надміру виплачених відповідачу коштів в розмірі 284806,36 грн. за період з 01.01.2018 по 31.05.2018. В зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути безпідставно отримані кошти, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 284806, 36 грн.

Ухвалою від 11.11.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначив до розгляду на 12.02.2020.

12.02.2020 розгляд справи відкладено на 04.06.2020 в зв`язку з неявкою відповідача.

04.06.2020 розгляд справи відкладено на 18.11.2020 для повторного виклику відповідача в судове засідання. /

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їх проживання, проте судові повістки поверталися з відміткою «адресат відсутній».

З огляду на неявку сторін суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримує довічне грошове утримання, судді у відставці /а.с. 6/.

04.01.2018 ОСОБА_1 звернулася з заявою про перерахунок пенсії /а.с.7/. На підставі заяви 01.02.2018 позивачем проведено перерахунок довічного грошового утримання позивачу.

Проте, програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ було застосовано відсоток 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання. Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність було визначено вірний розмір довічного грошового утримання з 01.01.2018, що підтверджується розпорядженням Управління №864073 від 04.06.2018 та службовою запискою Управління від 04.06.2018 №57/3 на «ручне введення» /а.с. 10-11/.

12.06.2018 за №18200/03 та 19.10.2018 за №96833/04 відповідачу було направлено вимогу про повернення надміру виплачених коштів/а.с.12-13/, проте останні було проігноровані відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «;Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки рахункова помилка виникла не з вини відповідача та/або не на підставі недостовірних відомостей, які були ним завідомо подані та в результаті таких відомостей позивачем було без достатніх правових підстав виплачено грошові кошти, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: