Номер провадження: 22-ц/813/2269/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного м. Одеса від 07.02.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Київського районного м. Одеса 27.08.2018 року звернулась ОСОБА_1 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 16.11.2016 року з ОСОБА_3 , як особи винної у даному ДТП.

01.11.2918 року за заявою представника позивача в якості співвідповідача по справі залучено Товариство із додатковою відповідальністю «Страхове товариство « Домінанта».

Згідно уточненої позовної заяви від 27.12.2018 року позивач просила суд стягнути матеріальну шкоду у розмірі 29 470,33 грн., та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., які заподіяні наслідок ДТП 16.11.2016 року із ОСОБА_3 , як особи винної у даної дорожньо-транспортної пригоді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Страхова компанія виключена з страхового клубу, на чисельні звернення потерпілої особи не відповідає, а тому шкода заподіяна внаслідок ДТП, підлягає стягненню із особи, яка своїми діями заподіяла відповідну шкоду. Розмір матеріальної шкоди визначений згідно висновку спеціаліста № ED-2511-2-1057.18 авто - товарознавчого дослідження автомобіля від 21.07.2018 року у розмірі 26770,33 грн., як вартість ремонтно-відновлювальних робіт.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного м. Одеса від 07.02.2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, постановлено:

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 16.11.2016 року у розмірі 4173 ( чотири тисячі сто сімдесят три ) грн.;

відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 16.11.2016 року;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору до позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 1762, 00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

29 березня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного м. Одеса від 07.02.2019 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме:

-в частині задоволення позовних вимог: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 гривень.

-в частині відмови у задоволенні позовних вимог, -стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 29 470, 33 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

В обґрунтування вимог зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» термін звернулась до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про страхове відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, докази чого містяться в матеріалах справи. Однак відповіді від страхової компанії так і не отримала.

На даний момент апелянт зазначає, що позбавлена будь-якої можливості на отримання відшкодування завданої матеріальної шкоди, оскільки Страхова компанія виключена з страхового клубу. У разі ймовірного ініціювання процедури банкрутства ТДВ «Домінанта» вказана процедура буде тривати не менше трьох років, що є неприпустимим у правовій державі та порушує засади цивільного судочинства.

Вказує, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

За таких обставин, апелянт вважає, що захист інституту страхування цивільно-правової відповідальності є важливішим за необхідністю якнайшвидшого відновлення порушеного права та становища потерпілої є обурливим та неприпустимим.

Рішення суду першої інстанції позбавляє апелянта відновленню її порушеного права.

Також апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції висновок спеціаліста визнано недопустимим доказом відповідно до статті 76, 78 ЦПК України, та не прийнято судом до уваги як доказ розміру заподіяної шкоди, з чим апелянт не погоджується, та вказує на поверхневе ставлення до справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

10.05.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Кравця Ю.І апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2019 року під головування судді Кравця Ю ОСОБА_4 І. відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного м. Одеса від 07.02.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням № 5919 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного м. Одеса від 07.02.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

16 листопада 2016 року о 10:08 год в м. Одесі, біля будинку № АДРЕСА_1 по вул. Люстдорфська дорога сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_3 і автомобілем марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

За даним фактом співробітниками ДАІ у відношенні ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року по справі № 520/1455/16-ц ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди і притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 28)

Розмір заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП доводиться стороною позивача висновком спеціаліста № ED-2511-2-1057/17 авто-товарознавчого дослідження автомобіля від 21.07.2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 16608,35 грн, а вартість ремонтно-відновлювальних робіт 26 770,33 грн. (а.с. 11-27).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується відомостями з відкритої бази МТСБУ полі № АК/ 658238, який був чинний в день скоєння ДТП 16.11.2016 року. Страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу становить 100 000 (сто тисяч) гривень.

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 22, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, чинного на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України права)

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, норми статей 1192, 1194 ЦК України регулюють відносини між потерпілим та заподіювачем шкоди, тоді як правовідносини між потерпілим і страховиком регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено обов`язок страховика виплатити потерпілому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страхове відшкодування, що становить витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону).

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди відповідальність щодо сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) покладається на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується відомостями з відкритої бази МТСБУ полі № АК/ 658238, який був чинний в день скоєння ДТП 16.11.2016 року. Страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу становить 100 000 (сто тисяч) гривень.

Відповідно до матеріалів справи Страхова компанія «Домінанта» не виключена з реєстру юридичних осіб, а доводи апелянта про виключення ТДВ «СТ «Домінанта» зі складу членів МТСБУ не є підставою для звільнення страхової компанії від виконання своїх зобов`язань.

Згідно п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик. Членство (у тому числі повне) якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової дієздатності.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в даному випадку заявлені до неналежного відповідача особи, яка застрахувала свою цивільну-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-ІУ, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідьі встановленої сили оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

В рамках розгляду цивільної справи, доводи апеляційної скарги, що судом неправомірно не враховано висновок спеціаліста № ED-2511-2-1057.18 від 21.07.2018 року інженера механіка ОСОБА_5 являються такими що - не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки суд першої інстанції керуючись статтями 89, 110 ЦПК України не погоджуючись з висновком експерта, обґрунтовано мотивував свою незгоду, вказавши, що висновок у відповідності до вимог ст. ст. 76, 78 ЦПК України не є допустимим доказом (діючим ЦПК України не визначено доказом висновок спеціаліста) оскільки відповідно до змісту висновку дослідження проведено без наявності транспортного засобу.

Таким чином, судом першої інстанції дотримано порядок оцінки доказів, передбачений статтею 110 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода, крім іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 173 грн, оскільки врахував обставини справи та характер і тривалість моральних страждань позивача.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли підтвердження за матеріалами справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення у незмінні частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Юлії Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду від 07.02.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» та Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе