У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника АТ «Дельта Банк» про заміну сторони у справі та про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Михайла Костянтиновича про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано недійсним Іпотечний договір №528/ФКВ-06 від 23.11.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Щелкова М.К. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за № 3209 щодо заборони на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

29.01.2020 року представник Товариства звернувся до суду з заявою про заміну сторони в судовому процесі на стороні відповідача, мотивуючи це тим, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком. Згідно п. 4.2. Договору, внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» прав вимоги до боржників до АТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить замінити сторону відповідача у справі з ТОВ «Укрпромбанк» на АТ «Дельта Банк».

В судове засідання представник заявника не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про заміну сторони відповідача та заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме визнано недійсним Іпотечний договір №528/ФКВ-06 від 23.11.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк», зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Щелкова М.К. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за № 3209 щодо заборони на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою АТ «Дельта Банк» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Укрпромбанк», приватного нотаріуса КМНО Щелкова М.К. про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.02.2020 року Ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року залишено без змін.

Що стосується вимог заявника про заміну сторони у справі, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);

- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);

- факторингу (гл73 ЦК).

Згідно із ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Разом з тим, судом встановлено, що розгляд цивільної справи № 2603/11590/12 закінчено ухваленням рішення, яке набрало законної сили, та яке є на даний час виконаним у повному обсязі.

За таких обставин, оскільки у справі № 2603/11590/12 відсутні як судовий, так і виконавчий процес, заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу не подавалась, відтак, на думку суду, заміна стягувача у справі, як це просить заявник, буде суперечити нормам діючого законодавства.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про заміну сторони у справі слід відмовити.

Що стосується вимог заявника про перегляд заочного рішення суду, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, АТ «Дельта Банк» не є відповідачем у справі, а тому не може звертатися до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284-288, 442 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника АТ «Дельта Банк» про заміну сторони у справі - відмовити.

У задоволенні заяви представника АТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення суду від 11.12.2012 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 15 травня 2020 року.

Суддя О.В.Лісовська