Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства співвлласників індивідуальних автогаражів «Чайка» про усунення перешкоди, яка порушує право, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді перебуває вищезазначений позов.

ОСОБА_1 обґрунтовує його наступним.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 242 від 11 липня 2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розміщення металевого збірно-розбірного гаража на території Товариства власників індивідуальних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , під позицією №1, на якій знаходиться гаражне приміщення відповідачки ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 рішенням загальних зборів автогаражного кооперативу «Чайка» від 23.02.2019 року було виключено із членів Товариства власників індивідуальних автогаражів «Чайка», про що їй, керівництвом АГК «Чайка», направлено відповідного листа від 01 березня 2019 року, яким рекомендовано провести демонтаж належного їй гаражного приміщення (поз.1) в строк до 01 травня поточного року та звільнити займану гаражним приміщенням земельну ділянку. Вимогу правління автогаражного кооперативу «Чайка» про демонтаж належного гаражного приміщення відповідачка ОСОБА_2 проігнорувала і гараж не демонтувала по теперішній час. У свою чергу керівництво «Чайка» не організувало та не вжило заходів по демонтажну гаражного приміщення ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 правовстановлюючий документ, тобто рішення органу виконавчої влади № 244 від 11 липня 2019 року на розміщення металевого збірно-розбірного гаражного приміщення на території автогаражного кооперативу «Чайка» ОСОБА_1 набув законне право немайнового характеру, яке не в змозі реалізувати з вини відповідачів ОСОБА_2 та ТВІА «Чайка», оскільки такі не здійснили демонтаж гаражного приміщення під позицією №1 та не звільнили займану ним частину земельної ділянки автогаражного кооперативу, на якій позивач має право спорудити належний йому металевий збірно-розбірний гараж.

Своє право немайнового характеру на спорудження металевого збірно-розбірного гаража під позицією №1 на території АГК «Чайка» підтверджує витягом з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 11.07.2019 року за №242, витягом з рішення загальних зборів ТВІА «Чайка» від 23.02.2019 року про виключення відповідачки ОСОБА_2 із членства в авто гаражному кооперативі, копією листа голови правління Товариства власників індивідуальних автогаражів «Чайка» від 01 березня 2019 р, рішенням виконавчого комітету №100 від 12.04.2017 року «Про Порядок розміщення та переоформлення гаражів у м. Ужгороді» та рішенням голови правління АГК «Чайка» від 11.07.2019 року про прийняття ОСОБА_1 у члени товариства.

Констатує, що відповідачі ОСОБА_2 та ТВІА «Чайка» порушують його право немайнового характеру, а саме: на розміщення збірно-розбірного гаража на території авто гаражного кооперативу, під позицією №1.

На підставі викладеного просить суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та Товариства власників індивідуальних авто гаражів «Чайка» здійснити демонтаж гаражного приміщення (позиція №1) належного ОСОБА_2 , що розмішається на території автогаражного кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2019 року відкрито провадження у справі та визначено порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб.

В судове засідання 12.05.2020 року позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила, заяв про відкладення чи відзив на позов від неї до суду не надходило.

Представник відповідача ТВІА «Чайка» - голова правління АГК «Чайка» Федор Р.О. подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечив.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому ставить вимогу зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та Товариства власників індивідуальних авто гаражів «Чайка» здійснити демонтаж гаражного приміщення (позиція №1) належного ОСОБА_2 , що розмішається на території автогаражного кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . Підставою звернення до суду з вищезазначеним позовом зазначає те, що відповідачі в добровільному порядку відмовляються здійснити демонтаж належного ОСОБА_2 гаражного приміщення (поз.1) та звільнити займану гаражним приміщенням земельну ділянку всупереч тому, що Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 242 від 11 липня 2019 року позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розміщення металевого збірно-розбірного гаража на території Товариства власників індивідуальних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , під позицією №1, на якій знаходиться гаражне приміщення відповідачки ОСОБА_2 .

Своє право на розміщення гаража на вказаній ним ділянці сторона позивача обґрунтовує копією Витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 242 від 11 липня 2019 року ( а. с. 4), рішенням голови правління АГК «Чайка» від 11.07.2019 року про прийняття ОСОБА_1 у члени товариства ТВІ Чайка» ( а.с. 5), витягом з рішення загальних зборів ТВІА «Чайка» від 23.02.2019 року про виключення відповідачки ОСОБА_2 із членства в авто гаражному кооперативі у зв`язку з ухиленням від сплати членських внесків ( а.с. 9), рішенням виконавчого комітету №100 від 12.04.2017 року «Про Порядок розміщення та переоформлення гаражів у м. Ужгороді» ( а. с. 14-15).

Як вбачається з листа ТВІА «Чайка» від 01.03.2019 року відповідачку ОСОБА_2 було повідомлено про рішення загальних зборів членів авто гаражного кооперативу «Чайка» від 23.02.2019 року про виключення її із членів АГК та було запропоновано в добровільному порядку демонтувати належне їй гаражне приміщення в строк до 01.05.2020 року.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 вимоги позивача проігнорувала, що порушує його право на розміщення належного йому збірно-розбірного гаража на території авто гаражного кооперативу, під позицією №1.

Вказані обставини визнав відповідач по справі - Товариство співвлласників індивідуальних автогаражів «Чайка».

Наведені у позові обставини також не були спростовані відповідачкою ОСОБА_2 , така не скористалась свої право на відзив на позов.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно матеріалів справи вбачається що ТВІА «Чайка» є автокооперативом.

Частинами третьою, четвертою статті Закону України «Про кооперацію» встановлено, що кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої, передбаченої

статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, що не заборонені законом; володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, що визначена статутом кооперативу.

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до: положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

При цьому суд повинен брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про кооперацію» визначено майно кооперативу та джерела його формування.

Для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси.

Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 довів письмовими доказами своє право на розміщення металевого збірно-розбірного гаража на території Товариства власників індивідуальних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , під позицією №1, на якій знаходиться гаражне приміщення відповідачки ОСОБА_2 , оскільки є членом ТВІА «Чайка», такому надано дозвіл рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на розміщення його гаража на території ТВІА Чайка» по АДРЕСА_2 . Петра Гулака_Артемовського ( поз.1). Натомість відповідач ОСОБА_2 жодних доказів на спростування вимог ОСОБА_1 не надала, своє право на розміщення належного їй гаража на території Товариства власників індивідуальних гаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , під позицією №1 не підтвердила.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у зв`язку з їх обґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахування того, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки згідно посвідчення серії ААБ № НОМЕР_1 від 02.10.2012 року є інвалідом 2-гої групи, тому суд стягує судовий збір на користь держави солідарно з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 15, 16. 319, 391, 396 ЦК України ст. ст. 13, 76, 89, 141, 280, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та Товариство власників індивідуальних автогаражів «Чайка» здійснити демонтаж гаражного приміщення (позиція №1) належного ОСОБА_2 , що розміщений на території автогаражного кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 384, 2 грн.

Стягнути з Товариства власників індивідуальних автогаражів «Чайка» судовий збір на користь держави у розмірі 384, 2 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4

Відповідач: Товариство власників індивідуальних автогаражів «Чайка», м. Ужгород, вул.. Г. Артемовського, буд. 9.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо