ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/3440/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/864/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року (суддя Янішевська О.С.) у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький до виконавчого комітету Шепетівської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Шепетівський гарнізон, начальник Шепетівського гарнізону, про скасування рішення, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року КЕВ м. Хмельницький, звертаючись до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом, зазначав, що квартирно-експлуатаційною частиною Шепетівського району квартира АДРЕСА_1 була надана військовослужбовцеві Збройних Сил України ОСОБА_3 та його сім`ї у складі двох осіб. В подальшому ОСОБА_3 був переведений для проходження служби у м. Київ, вищевказану квартиру не приватизував, органам Міністерства оборони України не здав.

У 1999 році Квартирно-експлуатаційна частина Шепетівського району передала будинок по АДРЕСА_2 у комунальну власність територіальної громади м. Шепетівка. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №14 від 21.01.2014 року квартира була розподілена судді Шепетівського міськрайонного суду ОСОБА_2 з посиланням на рішення Полонського районного суду від 25.12.2013 року у справі №681/2372/13-ц про забезпечення житлом ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що зазначене рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради є незаконним, оскільки повторне заселення вищевказаної квартири повинно було проводитись виключно військовослужбовцями Міністерства оборони України. Особа, якій розподіллено житло, проживає у цьому житлі неправомірно.

У зв`язку з цим позивач просив суд скасувати рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 21 січня 2014 року №14, яким квартира АДРЕСА_1 була розподілена судді Шепетівського міськрайонного суду Головко Н.П., та визнати ордер на це житлове приміщення недійсним, стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року дану цивільну справу передано на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області, оскільки третьою особою, що бере участь у справі, є суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог залучено Шепетівський гарнізон та начальника Шепетівського гарнізону.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, КЕВ м. Хмельницький в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути на його користь з відповідача суму сплаченого судового збору.

Вважає, що вказане рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Посилається на те, що оскільки квартира АДРЕСА_1 входить до житлового фонду Міністерства оборони України, вирішувати питання щодо виселення військовослужбовця ОСОБА_3 та його сім`ї повинен був КЕВ м. Хмельницький.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що за Законом України «Про статус суддів та судоустрій», чинним на час призначення ОСОБА_2 на посаду судді, суддям передбачено надання лише службових житлових приміщень. Надання жилого приміщення для постійного проживання суддям здійснюється в загальному порядку. В порушення цих вимог жиле приміщення було надане для постійного проживання з порушенням черговості.

Судом помилково не враховано, що повторне заселення цього житлового приміщення по АДРЕСА_2 повинно проводитись виключно військовослужбовцями Міністерства оборони України.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Шепетівської міської ради просить апеляційну скаргу КЕВ м. Хмельницький залишити без задоволення, рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року залишити без змін як правомірне.

Зазначає, що у своїй апеляційній скарзі КЕВ м. Хмельницький вказує, що квартира АДРЕСА_1 входить до житлового фонду Міністерства оборони України. Однак, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції КЕВ м. Хмельницький не навів жодних доводів та не надав жодних доказів того, що вказана квартира входить до житлового фонду Міністерства оборони України. Відповідач зазначає, що жилий будинок по АДРЕСА_2 , а разом з ним і квартира АДРЕСА_3 у цьому будинку, був переданий у комунальну власність і перебуває у комунальній власності територіальної громади понад 20 років, що підтверджується реєстраційним посвідченням на будинковолодіння від 02.12.1991, згідно якого даний жилий будинок зареєстрований за Шепетівською міською радою на підставі акта приймання-передачі жилих будинків Міністерства оборони Шепетівської КЕЧ району від 01.09.1990.

При перевірці реєстраційних журналів вхідної кореспонденції виконавчого комітету Шепетівської міської ради за період 01.01.2011-01.01.2014 було встановлено, що жодного клопотання від КЕВ м. Хмельницький щодо забезпечення військовослужбовців Шепетівського гарнізону житлом та розподілу квартири АДРЕСА_1 не надходило.

Ні представником КЕВ м. Хмельницький, ні представником третіх осіб не були надані жодні докази звернення до Шепетівської міської ради або ПП УК «Управдом» до січня 2014 року із запитами про наявність вільного житла для можливості його подальшого розподілення військовослужбовцям. Одночасно не було надано й жодних доказів проведення житловою комісією Шепетівського гарнізону засідань з приводу розподілення спірної квартири військовослужбовцям Шепетівського гарнізону.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року скасовано, провадження по справі закрито.

Постановою Верховного Суду ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, відповідно до ст. 13 ЖК України, здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Української РСР, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, міністерствами, державними комітетами і відомствами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.

Згідно ст. ст. 15, 36, 51, 52 та 58 Житлового кодексу України повноваження щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердження рішень про надання жилих приміщень, видачі ордерів на жилі приміщення відносяться до компетенції виконавчих комітетів районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.

Статтею 59 ЖК УРСР встановлено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», статей 9, 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління.

До військового майна належать будинки, споруди. Військове майно, відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 1988 року квартира АДРЕСА_1 була розподілена військовослужбовцю Збройних Сил СРСР Бабичеву В. Г. та його сім`ї.

З 1989 року ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживав в зв`язку з переведенням до іншого місця служби.

Факт відсутності ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується листами Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» №18 від 18 лютого 2014 року, №551 від 18 листопада 2016 року, №3138 від 18 листопада 2016 року, копії яких додані до матеріалів справи, згідно яких з 18 липня 1988 по 21 січня 2014 року у вказаній квартирі відсутні зареєстровані особи, особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_3 , заборгованість за житлово-комунальні послуги по цьому рахунку становить 1732,84 грн. при місячному нарахуванні 65 грн. 95 коп. Згідно листа Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» №107 від 09 березня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи, Приватному підприємству «Управлінська компанія «Управдом» була передана відповідна документація, зокрема, поквартирна картотека реєстрації мешканців на житловий будинок АДРЕСА_4 . Копія вказаної картки додана до матеріалів справи, оригінал був досліджений в ході судового розгляду, вказана карка містить лише номер квартири та прізвище « ОСОБА_4 ».

Крім того, згідно листа Шепетівської міської ради № 42/4331 від 18 листопада 2016 року, копія якого додана до матеріалів справи, ОСОБА_3 по обліках реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання не значиться.

Згідно реєстраційного посвідчення, копія якого додана до матеріалів справи, будинок АДРЕСА_5 зареєстровано за Шепетівською міською радою з 2 грудня 1991 року на підставі акту прийому-передачі житлових будинків МО Шепетівської КЕЧ району від 01 вересня 1990 року (а. с. 61).

В подальшому рішенням ХІХ сесії Шепетівської міської ради 24-го скликання №37 від 27 жовтня 2004 року назва вулиці Кима була змінена на «Судилківська», що підтверджується поясненнями представника відповідача ОСОБА_1 . Зазначену обставину не заперечували інші учасники судового процесу.

Приватне підприємство «Управлінська компанія «Управдом» згідно рішення ХІ сесії Шепетівської міської ради VІ скликання від 07 липня 2011 року №8 визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в будинку АДРЕСА_5 , що підтверджується листом Приватного підприємство «Управлінська компанія «Управдом» №107 від 09 березня 2017 року, копія якого додана до матеріалів справи.

Згідно копії облікової справи по квартирному обліку ОСОБА_2 , доданої до матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №44 від 17 лютого 2012 року ОСОБА_2 зарахована на квартирний облік в загальну чергу під № НОМЕР_1 і внесена в списки першочергового отримання житла за №789.

З 19 серпня 2013 року квартира АДРЕСА_1 була опломбована працівниками Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом», що підтверджується довідкою Приватного підприємства «Управлінська компанія «Управдом» №326 від 18 листопада 2013 року, копія якого додана до матеріалів справи.

25 грудня 2013 року рішенням Полонським районним судом Хмельницької області по справі №681/2372/13-ц, зобовязано виконавчий комітет Шепетівської міської ради надати судді Шепетівського міськрайонного суду Головко Н.П. житлове приміщення відповідно до встановлених норм жилої площі з урахуванням права на додаткову жилу площу. Вказане рішення набрало законної сили 09 січня 2014 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією рішення.

14 січня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного судового рішення, що підтверджується копією вказаної постанови, доданої до матеріалів справи. Ця постанова 15 січня 2014 року з відповідним супровідним листом надійшла до виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

21 січня 2014 року, на виконання вказаного рішення, виконавчий комітет Шепетівської міської ради, рішенням №14, надав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , видав ордер на вселення у вказану квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами неправомірність рішення Виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 21 січня 2014 року №14, а також існування обставин, які з огляду на вимоги Житлового кодексу Української РСР є підставами для визнання виданого ОСОБА_2 ордеру недійсним.

За висновками суду представник третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог Шепетівського гарнізону та начальника Шепетівського гарнізону Старунь Л.Ю. не надала суду жодних доказів здійснення перевірки житловою комісією Шепетівського гарнізону житлової площі квартири АДРЕСА_1 , проведення житловою комісією Шепетівського гарнізону засідань з приводу розподілення квартири АДРЕСА_1 .

Суду не було надано жодних доказів того, права кого саме з військовослужбовців були порушені при видачі ордеру ОСОБА_2 .

З таким висновком Хмельницький апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта, що оскільки квартира АДРЕСА_1 входить до житлового фонду Міністерства оборони України, вирішувати питання щодо виселення військовослужбовця ОСОБА_3 та його сім`ї повинен був КЕВ м. Хмельницький, є необґрунтованим. Матеріали справи не містять доказів, що спірна квартира входить до житлового фонду Міністерства оборони України. Питання про виселення ОСОБА_3 предметом спору не були. Наявність в матеріалах справи погано читаємого корешку ордеру від 18 липня 1988 року на вселення сім`ї ОСОБА_5 у спірну квартиру теж не свідчить про її належність МО України (а. с. 30).

Не може бути підставою для скасування рішення суду, посилання апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що за Законом України «Про статус суддів та судоустрій», чинним на час призначення ОСОБА_2 на посаду судді, суддям передбачено надання лише службових житлових приміщень. Надання жилого приміщення для постійного проживання суддям здійснюється в загальному порядку. В порушення цих вимог жиле приміщення було надане для постійного проживання з порушенням черговості. Оцінюючи зазначений довід апеляційної скарги, Хмельницький апеляційний суд вважає, що такі дії відповідача прав позивача не порушують.

Необґрунтованим є посилання апелянта, що судом помилково не враховано, що повторне заселення цього житлового приміщення по АДРЕСА_2 повинно проводитись виключно військовослужбовцями Міністерства оборони України. Між тим, матеріали справи не містять доказів, що спірна квартира входить до житлового фонду Міністерства оборони України.

Позивач не надав доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання ордеру на вселення у вищезазначену квартиру недійсним.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскаржуваним рішенням порушуються права інших осіб, що перебувають на квартирному обліку попереду позивачки, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, адже предметом спору не були питання про права та обов`язки інших осіб і рішення з цього приводу судами не приймалося.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк