ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року м. Херсон

справа № 661/504/20

провадження № 22-ц/819/834/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Вейтас І.В.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

представник заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ведяшкіної Ю.В., у справі за клопотанням ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та за заявою ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У березні 2020 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_3 накладено арешт на нежитлове приміщення вбудовано-прибудованого магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113, 6 кв.м. Разом з тим, спірне нерухоме майно до теперішнього часу належить ОСОБА_4 , а не йому, як зазначено в ухвалі суду, тобто суд постановляючи ухвалу не перевірив кому саме належить спірне майно та не звернув увагу, що заявником не було надано жодного доказу на підтвердження реальної загрози відчуження майна. Крім того, підстави майбутнього позову ОСОБА_3 не впливають на порушення його прав, а тим більше стосуються спірних правовідносин між ОСОБА_3 та Новокаховським МВ ДВС, а він, як добросовісний набувач нежитлового приміщення вбудовано-прибудованого магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майже два роки не може реалізувати свої права на розпорядження вказаним майном із-за надуманих ОСОБА_3 судових спорів. Посилаючись на наведене, просив скасувати ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року.

Також ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову, в якій просив суд зобов`язати ОСОБА_3 , сплатити на депозитний рахунок суду, протягом десяти днів з дня винесення ухвали 915 521,10 грн., посилаючись на те, що ухвалою суду від 04 лютого 2020 року до подання позовної заяви вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення вбудовано-прибудованого магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за яке він, як переможець торгів сплатив 715 521,10 грн. проте не може отримати свідоцтво про придбання майна із-за накладеного арешту та за яке він у відповідності до договору оренди сплатив орендну плату в розмірі 200 000 грн. (з вересня 2018 року по березень 2020 року), що на його думку є його упущеною вигодою. У зв`язку з чим, враховуючи, що позивач ОСОБА_5 для відшкодування можливих збитків відповідача не має достатнього майна чи інших активів, враховуючи існуючі до теперішнього часу його борги та незакінчене виконавче провадження, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяв.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування вжитих заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що такі підстави відсутні, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою за якою відкрито провадження у справі.

Відмовляючи в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для вжиття зустрічного забезпечення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою заяви задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зустрічного забезпечення позову, оскільки він у зв`язку із забезпеченням позову несе збитки, а зустрічне забезпечення позову є способом захисту прав та інтересів та мірою юридичної відповідальності. Вважає, що суд неправомірно наклав арешт на нерухоме майно і неправомірно відмовив у його скасуванні, оскількиналежним чином не перевірив чи реально існує загроза невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Скасування заходів забезпечення позову належить відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 04 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, судом постановлено ухвалу про накладення арешту на нежитлове приміщення вбудовано-прибудованого магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 113, 6 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі акту про проведення електронних торгів від 17 липня 2018 року.

14 лютого 2020 року ОСОБА_3 подав до суду позов до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання недійсним та скасування акту про реалізацію майна на електронних торгах, яку прийнято до розгляду ухвалою суду від 13 березня 2020 року та відкрито провадження у справі.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову в даній справі, правильно виходив з того, що ОСОБА_3 подав відповідну позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі, отже спір між сторонами реально існує, обставини, які існували на момент застосування судом заходів забезпечення позову, продовжують існувати, а отже відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Зустрічне забезпечення повинно бути співмірним саме заходам забезпечення позову та розміру збитків, яких може зазнати відповідач безпосередньо у зв`язку із забезпеченням позову.

Як вірно встановив суд першої інстанції, в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, згідно з якими арешт нежитлового приміщення, встановлений на термін розгляду справи, може завдати збитків відповідачу, оскільки арешт майна не перешкоджає користуванню таким майном в тому числі і з метою провадження підприємницької діяльності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_3 до теперішнього часу незаконно отримує орендну плату за вказані приміщення, що на думку апелянта, є його упущеною вигодою, не можуть бути взяті до уваги, оскільки питання щодо правомірності користування спірним приміщенням сторонами не є предметом розгляду даної цивільної справи.

Суд першої інстанції враховуючи встановлені обставини, захід забезпечення позову, відсутність доказів підтвердження того, що ОСОБА_7 , зазнав чи може зазнати збитків саме в зв`язку із вжитими заходами по забезпеченню позову, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову та вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Доводи апеляційної скарги, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення і скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Вейтас