ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/964/20
Провадження № 22-ц/4820/930/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Корніюк А.П. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №686/964/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2020 року (суддя Логінова С.М., повне судове рішення складено 11 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 , зазначав, що 24 листопада 2014 року Апеляційний суд Хмельницької області мав перед позивачем борг у розмірі 28 576,17 грн., який рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року був стягнутий з Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), як головного розпорядника бюджетних коштів. Позивач вказує, що зважаючи на невиконання відповідачем грошового зобов`язання ДСА України має сплатити йому за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року 4 286,42 грн. річних та 61 724,53 грн. інфляційних втрат. А тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДСА України на свою користь 66 010, 95 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що ДСА України, як головний розпорядник бюджетних коштів, всупереч вимогам Бюджетного кодексу України не передбачила в кошторисі Апеляційного суду Хмельницької області кошти для виплати боргу позивачу у розмірі 28 576,17 грн., що підтверджено постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №822/620/15. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, стверджуючи у рішенні, що передбачена ст. 625 ЦК України не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, не назвав будь-якої норми такого спеціального законодавства, яке по іншому, ніж ст. 625 ЦК України унормовує відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від ДСА України подано не було.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 509, 625 ЦК України) оскаржуване судове рішення підлягає до скасування із постановленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ДСА України інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов`язання, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог, оскільки положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Однак, з такими висновками судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.

Спір щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу в порядку цивільного чи господарського судочинства.

Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 квітня 2018 року в справі №758/1303/15-ц, який апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року, що залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року стягнуто з ДСА України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 28576 грн. 17 коп.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року касаційну скаргу ДСА України залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року - залишено без змін.

Встановлено, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року виконано 27 грудня 2019 року. Зазначена обставина визнається учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з аналізу зазначеної статті, що знаходиться у розділі 1 «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулюють, зокрема, окремі види зобов`язань.

В силу положень ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора , який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

З огляду на вищенаведене, відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі №560/1725/19, яким стягнуто з ДСА України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 28576 грн. 17 коп.

І таке зобов`язання у відповідача виникло з часу набрання вказаним судовим рішенням законної сили, а саме 31 жовтня 2019 року, адже саме спірні правовідносини між позивачем та Державною судовою адміністрацією України склалися внаслідок ухвалення рішення про стягнення з відповідача за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» коштів на користь ОСОБА_1 .

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати позивачу заборгованості по щомісячному грошовому утриманню судді та компенсацію за несвоєчасну виплату зазначеної заборгованості, судова колегія вважає, що у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України саме з 31 жовтня 2019 року по 26 грудня 2019 року.

А тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 133,88 грн. - 3% річних (28576,17грн. (борг) х 3 х 57 днів /365 днів/100 =133,88 грн.).

Оскільки індекс інфляції в листопаді 2019 року становив 100,1, а в грудні 99,8, тому індекс інфляції за період з 31.10.2019 року по 26.12.2019 року становить 0,999 (100,1 х 99,8 /10000) і в зв`язку з цим не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат за вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на те, що Апеляційним судом Хмельницької області станом на 24.11.2014 року було повідомлено ДСА України про наявність боргу перед ОСОБА_1 у розмірі 23108,30 грн., проте відповідач всупереч Бюджетного кодексу України цих коштів на виплату апелянтові у кошторисі Апеляційного суду Хмельницької області так і не передбачив не є підставою для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за інший період, оскільки грошове зобов`язання відповідача перед позивачем виникло з часу набранням законної сили судовим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі №560/1725/19.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 133 (сто тридцять три) грн. 88 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 21 травня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай