Справа № 202/8526/19
Провадження № 2/202/824/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до укладеного 04.10.2006 року договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2 900 грн. Відповідно до п. 3.2, п 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є «Умови та Правила надання банківських послуг та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 31.10.2019 року має заборгованість у загальному розмірі 11 468, 97 грн. Заборгованість складається із заборгованості за кредитом - 1 195, 60 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10 273, 37 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2008 року з ОСОБА_1 , яка склала 1 915, 01 грн., з яких: 1 195, 60 грн. заборгованість за кредитом; 719, 41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, різниця становить: 9 553, 96 грн., яка складається з відсотків за користування кредитом 9 553, 96 грн.; а також штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 477, 70 грн.

Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з неї вже стягнута заборгованість за кредитним договором від 04.10.2006 року. Зазначає, що підписані нею заяви не містять умов про розмір відсотків за користування кредитом та умов щодо забезпечення виконання зобов`язання з повернення кредиту, у зв`язку з чим зазначені умови не можна вважати погодженими та вони не є частиною кредитного договору від 04.10.2006 року. Крім того, враховуючи звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з неї суми основного боргу за кредитом та отримання відповідного судового наказу за цією вимогою, право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, якщо б така умова була погоджена у цьому кредитному договорі, припинилося б в момент звернення позивача до суду за видачею судового наказу. Також, звернулась із заявою про застосування строку позовної давності за заявленими вимогами.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що згідно копії анкети заяви від 04.10.2006 року чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 36 % на рік. Зазначає, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена на офіційному сайті банку. Посилаються на п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг відповідного до якого договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання та якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу, про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк, у зв`язку із чим представником позивача дотримано строк позовної давності при зверненні до суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність,

Представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2006 року між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір, за умовами якого банк передав відповідачу кредитну картку зі строком дії до вересня 2012 року, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 250 грн.

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2008 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість 1 915, 01 грн. за кредитним договором від 04.10.2006 року.

У зв`язку з невиконання позичальником умов договору представник позивача просить стягнути різницю заборгованості по процентам у сумі 9 553, 96 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 477, 70 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2008 року вже стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04.10.2006 року у сумі 1 915, 01 грн.

Звернення з вимогами про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такими вимогами вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та штрафів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та штрафу.

Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши до позичальника вимогу про стягнення кредитної заборгованості у 2008 році, про що свідчить судовий наказ Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2008 року, відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів за порушення зобов`язань за договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні заявленого АТ КБ «ПриватБанк» позову.

Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: Г.В. Бєсєда