Провадження № 4-с/522/99/20
УХВАЛА

15 травня 2020 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2 , старший державний виконавець Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білик Ростислав Валерійович,

в с т а н о в и в:

14 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2 , старший державний виконавець Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білик Ростислав Валерійович.

Ознайомившись з матеріалами справи, з`ясовано, що заявник просить:

1. Поновити строк на подачу скарги на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича.

2. Визнати дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича щодо відмові розпочинати примусове виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13.12.2012 року, на підставі поданої установленому законом порядку стягувачем ОСОБА_1 заяви від 28.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1522/20735/12 від 13.12.2012 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси 14.02.2013 року, та оригіналу "виконавчого листа № 1522/20735/12 від року, виданого Приморським районним судом м. Одеси 14.02.2013 року неправомірними.

3. Визнати дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Ростислава Валерійовича щодо повернення стягувану ОСОБА_1 оригіналу виконавчого листа № 1522/20735/12 від 13.12.2012 року, виданого 14.02.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 1 297 001 грн., засобами поштового зв`язку «простою кореспонденцією» без винесення відповідного повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання неправомірними.

4. Зобов`язати Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчиняти дії щодо поновлення порушених прав скаржника ОСОБА_1 .

Заявник мотивує вимоги про поновлення строку подачі скарги тим, що про порушення державним виконавцем Біликом Р.В. його прав він дізнався з листа в.о. заступника начальника міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смачинської О.М. від 10.03.2020 року та звернувся до суду 17.03.2020 року, у встановлений законом строк зі скаргою на стадії державного виконавця, однак, вказана скарга, яка надійшла до суду 24.03.2020 року розподілена на суддю Свячену Ю.В. досі не розглянута (повернута, залишена без руху), що є поважною причиною для поновлення судом строку для подання даної скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В свою чергу, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Статтями 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

Положеннями ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 року скаргу розподілено для розгляду судді Приморського районного суд уміста Одеси Чернявській Л.М., однак заявником вказана скарга надана безпосередньо до поштового відділення для направлення до суду 11.05.2020 року.

Згідно заяви про поновлення строку, про порушення державним виконавцем Біликом Р.В. його прав ОСОБА_1 дізнався з листа в.о. заступника начальника міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смачинської О.М. від 10.03.2020 року та звернувся до суду 17.03.2020 року у встановлений законом строк зі скаргою на дії державного виконавця, однак вказана скарга, яка надійшла до суду 24.03.2020 року розподілена на суддю Свячену Ю.В. досі не розглянута (повернута, залишена без руху), що є поважною причиною для поновлення судом строку для подання даної скарги.

Отже, на день звернення скаржника до суду із вказаною скаргою сплинув десятиденний строк, встановлений ст. 449 ЦПК України.

Водночас, в розумінні вищенаведених норм матеріального та процесуального права, десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження обчислюється з моменту, коли сторона виконавчого провадження дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи.

При цьому, відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, положеннями ч. 3 ст. 127 ЦПК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Скаржник з 16.03.2020 року був обізнаний про порушене право та 17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою щодо визнання дій Старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білика Ростислава Валерійовича неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за участю Боржника ОСОБА_2 , яка ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (суддя Свячена Ю.Б.) від 06 травня 2020 року у справі № 522/20735/12 залишена без розгляду за заявою самого скаржника.

Отже, не являються підставами поважності причин пропуску встановленого законом десятитденного строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, звернення до суду зі скаргою та залишення її без розгляду за заявою скаржника, оскільки заявник має право на оскарження ухвали про залишення скарги без розгляду в апеляційному порядку, тому підстави для визнання причин пропуску такого строку поважними, в даному випадку відсутні. З урахуванням викладеного, необхідно відмовити у поновленні строку на оскарження дій державного виконавця.

Інших підстав для визнання поважними причин пропуску та поновлення стороку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Чечітко А.Ю. не зазначено.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що, оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, а клопотання про поновлення вказаного строку є необґрунтованим - вказана скарга підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суддя вважає за можливе залишити заяву без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст. 13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та узгоджується з позиціями, висловленими в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

При цьому необхідно роз`яснити скаржнику ст. 44 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами, відповідно якої:

1. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

2. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

3. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

4. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13, 44, 126, 259-261, 449 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2 , старший державний виконавець Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білик Ростислав Валерійович.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи ОСОБА_2 , старший державний виконавець Першого приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білик Ростислав Валерійович залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

15.05.2020