Справа № 313/1027/19
Провадження 2/313/81/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВCТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі за №13498 та виданий 31.05.2019 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 22068,51 грн.-визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за їхньої відсутності не надходило.

Представник позивача звернувся в суд з заявою розглянути справу без участі позивача та його представника, позов задовольнити. Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу на суму 4 500, 00 грн., що підтверджується квитанцією N 187Y5644M від 13.08.2019 р., договором про надання правової допомоги від 10.08.2019 р., актом приймання передачі правової допомоги від 12.08.2019 р. та квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 12.08.2019 р., прокласти на відповідача.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, що з врахуванням, вимог ст. ст. 2, 223 ЦПК України не перешкоджає проведення судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

31.05.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 13436 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», до якого перейшло право вимоги від ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 001-07230-171113 від 17.11.2013 р. у сумі 22 068, 51 грн., що складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 520, 02 грн.; процентів за користування кредитом в сумі 7 548, 49 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 650,00 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» складає 23 193, 51 грн.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 р. по 30.05.2019 р.

Приватний нотаріус Хара Н.С. вчинила виконавчий напис з порушенням чинного законодавства з наступних підстав.

Виконавчий напис від 31.05.2019 р. зареєстрований за № 13436 вчиненого приватним нотаріусом Хара Н.С. на підставі пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 та доповнено по вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 р. розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Отже з цього моменту нотаріуси набули права видавати виконавчі написи щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Саме на підставі цього пункт 2 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. було здійснено приватним нотаріусом Хара Н.С. оспорюваний виконавчий напис.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, К/800/7651/17 http://reyestr.court.gov.ua/Review/70163734, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

….

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Отже на момент вчинення виконавчого напису, а саме 31.05.2019 р. у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати зазначений виконавчий напис оскільки п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаної постанови КМУ на підставі якого робився виконавчий напис взагалі визнано не законною та не чиною.

Тобто, нотаріус зробив оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яка на момент вчинення виконавчого напису скасована та визнана недійсною.

Крім того, суд відмічає, що вчиняючи вказаний виконавчий напис нотаріус не пересвідчилась у безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», до якого перейшло право вимоги від ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 001-07230-171113 від 17.11.2013 р. за відповідним кредитним договором та не врахувала пропуск відповідачем строку позовної давності.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1.1 та п.п. 1.2. п. 1 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п.3.1. та п. п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як вбачається з кредитного договору № 001-07230-171113 від 17.11.2013 р. укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» позивачеві було надано кредитну лінію у розмірі 15 000, 00 грн. з 17.11.2013 р. Відповідно до п.2.4 вищевказаного кредитного договору строк дії кредитної лінії складає 364 дні.

Строк з якого обчислюється строк позовної давності складає з моменту кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з 17.11.2014 р.

Отже кінцевий термін погашення по кредиту був 17.11.2014 р.

Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідачу закінчився у листопаді 2017 року.

З виконавчого напису період за який проводиться стягнення - 26.01.2018 по 30.05.2019.

Виконавчим написом крім тіла кредиту, з позивача стягнено ще й проценти за користування кредитом.

З виконавчого напису не вбачається за який період було нараховано вищевказані відсотки за користування кредитом. Оскільки строк кредитного договору минув 16.04.2014 р. виконавчий напис було видано 31.05.2019 р. Нарахування відповідачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору суперечить правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 р. справа № 14-10цс18.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог п. 1) ч. 2 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір на суму 768,40 грн., що підтверджується квитанцією N187Y5644M від 13.08.2019 р., а також 4 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 10.08.2019 р., актом приймання передачі правової допомоги від 12.08.2019 р. та квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 12.08.2019 р.

На підставі ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, а також ст. ст. 1-13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі за №13436 та виданий 31.05.2019 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 22 068, 51 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 768,40 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 витрати на надання професійної правничої допомоги на суму 4 500, 00 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://court.gov.ua/fair/sud0804.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 22.05.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

21.05.20