Справа № 127/9324/19
Провадження № 22-ц/801/738/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 рокуСправа № 127/9324/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Марчук В.С.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/9324/19 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Кресюна Василя Андрійовича на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року, яке ухвалене суддею Воробйовим В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області об 11 год 30 хв, повний текст складено 09 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі-ПАТ «Ідея Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Посилалось на те, що 26 березня 2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №910.13952, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 91568 грн, на строк до 26 березня 2019 року зі сплатою 21,99%, у тому числі на купівлю транспортного засобу СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір застави за яким прийнято в заставу вказаний вище автомобіль, що був придбаний на кредитні кошти та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 .

Однак, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилась прострочена заборгованість на суму 186126,34 грн.

АТ «Ідея Банк», змінивши позовні вимоги, просив стягнути заборгованість в сумі 186126,34 грн та звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.17115 від 07 серпня 2012 року, а також судові витрати.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави ? задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.13952 у сумі 186126,34 грн (сто вісімдесят шість тисяч сто двадцять шість гривень 34 коп.), яка складається з: 2212 грн - основного боргу; 78169,70 грн - простроченого боргу; 97975,90 грн - прострочених процентів; 911,32 грн - строкових процентів; 2279,02 грн - дебіторської заборгованості; 4578,40 грн - інших штрафних санкцій.

Вилучено у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_3 , та передано Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації.

В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» за кредитним договором №910.13952, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 186126,34 грн (сто вісімдесят шість тисяч сто двадцять шість гривень 34 коп.), звернуто стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_3 .

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» витрати на оплату судового збору в сумі 2791,90 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто одна гривня 90 коп.).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2020 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Кресюна Василя Андрійовича про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У лютому 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Кресюн Василь Андрійович подав апеляційну скаргу на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не відповідають вимогам закону, передбачають подвійне стягнення, оскільки націлені на погашення одного й того ж боргу. Крім того судом не перевірено доводи відповідача про реєстрацію обтяження спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не тільки на час його останнього продажу ОСОБА_2 , а перш за все на час першої реалізації автомобіля ОСОБА_3 . Крім того, доказів того, що обтяження спірного автомобіля зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час його зняття з реєстрації та продажу цього автомобіля у матеріалах справи немає.

У березні 2020 року АТ «Ідея Банк» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заявник просить залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони належним чином повідомленні, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції врахував той факт, що ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору №910.13952, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 186126,34 грн. Так як, кошти на придбання автомобіля, були передбачені вищевказаним кредитним договором, враховуючи, що транспортний засіб СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, є предметом застави, на нього було звернуто стягнення, вилучено у ОСОБА_2 та передано Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №910.13952, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 91568,00 грн на строк до 26 березня 2019 року зі сплатою 21,99%, у тому числі на купівлю транспортного засобу СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.10 - 16).

Відповідно до параграфу 4 кредитного договору, позичальник зобов`язаний отримати кредит і погашати заборгованість за даним договором у вигляді ануїтентних платежів на рахунок № НОМЕР_4 відповідно до Графіку щомісячних платежів.

Параграфом 9 кредитного договору визначено, у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нараховувати та стягнути з позичальника витрати, пов`язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за договором. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами (т.1 а.с.24 - 25).

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконує. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 19 березня 2019 року становить 186126,34 грн, яка складається з: 2212 грн - основного боргу; 78169,70 грн - простроченого боргу; 97975,90 грн - прострочених процентів; 911,32 грн - строкових процентів; 2279,02 грн - дебіторської заборгованості; 4578,40 грн - інших штрафних санкцій (т.1 а.с.38).

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується відповідним листом (т.1 а.с.39 - 43). Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Правильний висновок місцевого суду, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу - СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належав останньому на праві приватної власності (т.1 а.с.26 - 27).

За змістом п. 1 параграфу 2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 2 параграфу 2 договору застави транспортного засобу визначено, що наступні застави, відчудження, заміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов`язаннями, передача права керування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором (п. 1 параграф 5 договору застави транспортного засобу).

В зв`язку з укладенням вказаного договору, було зареєстровано обтяження на зазначений транспортний засіб в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т.1 а.с.31 - 32).

Отже, за умовами даного договору, відчудження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, всупереч вказаному, без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого з 17 грудня 2015 року є ОСОБА_2 із номерним знаком НОМЕР_3 , що вбачається з листа Головного сервісного центру МВС України (т.1 а.с.34).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (стаття 3 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Статтею 29 цього Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (частина перша статті 27 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Системний аналіз положень частини першої статті 27 Закону України «Про заставу» та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяження, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет застави, оскільки відчуження спірного автомобіля здійснювалося під час дії обтяження та без згоди обтяжувача, тому ПАТ «Ідея Банк», як заставодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, відповідно до приписів статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Наведені у апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - адвоката Кресюна В.А. аргументи про те, що судом першої інстанції не перевірено доводи позивача про реєстрацію обтяження спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не тільки на час його останнього продажу ОСОБА_2 , а перш за все на час першої реалізації автомобіля ОСОБА_4 і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення апеляційної скарги або відмови в її задоволенні, не заслуговують на увагу, оскільки за встановлених судами обставин, застава зберігала чинність при останньому відчуженні, відповідно, чинність застави обумовлена її чинністю при попередньому відчуженні.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Кресюна В.А. про те, що доказів того, що обтяження спірного автомобіля зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час його зняття з реєстрації та продажу цього автомобіля ОСОБА_4 (тобто попереднього відчуження) не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового значення для вирішення цієї справи, за обставинами якої встановлена наявність у Державному реєстрі обтяження на придбаний відповідачем ОСОБА_2 автомобіль.

Судом першої інстанції, встановлено, що обтяження та відповідне право на спірний автомобіль виникло у ПАТ «Ідея Банк» з моменту укладення договору застави, договір застави є чинним, відомості про обтяження не виключені з Реєстру обтяжень рухомого майна, ПАТ «Ідея Банк» є чинним заставодержателем спірного автомобіля, а покупець є особою щодо якої застава зберегла чинність.

Слід відзначити, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 3 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються - заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або вилучення і передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 06 чвересня 2017 року у справі №6-1136цс17.

Таким чином, позовна вимога про вилучення транспортного засобу є законною.

Крім того, узгоджується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року справа №522/24206/15-ц, провадження №61-9368св19.

Оскільки, зобов`язання за кредитним договором від 26 березня 2012 року залишаються не виконаними ОСОБА_5 , застава щодо автомобіля - СНЕRY Eаstar, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий банку для забезпечення виконання за цим кредитним договором, є діючою, то позовні вимоги в частині стягнення на предмет застави та вилучення транспортного засобу, підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який повно і всебічно з`ясував всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам наявних в матеріалах справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кресюна Василя Андрійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Марчук В.С.

Матківська М.В.