Постанова

Іменем України

19 травня 2020 року

м. Київ

справа № 607/13888/16-ц

провадження № 61-41821св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Державне підприємство «СЕТАМ»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року у складі судді Позняка В. М. та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Щавурської Н. Б., Ткач З. Є., Ходоровського М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський МВ ДВС), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ», Підприємство), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, посилаючись на те, що 15 листопада 2016 року ДП «СЕТАМ» провело прилюдні електронні торги з реалізації належного йому нерухомого майна - трьох земельних ділянок площею 0,453 га, 0,3182 га та 0,1399 га. Вважає, що електронні торги були проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок), оскільки визначена суб`єктом оціночної діяльності ціна об`єктів нерухомості не відповідала їх дійсній вартості. Крім того, така реалізація відбулася на підставі звіту про оцінку майна, що не набув чинності, оскільки він оскаржив дії державного виконавця в частині визначення вартості майна в судовому порядку і на час продажу земельних ділянок ця скарга не була вирішена по суті. Також зазначив, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року було зупинене стягнення з нього на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1 317 768,91 грн, яке здійснювалося на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц, а тому Підприємство не мало права відчужувати спірне майно. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсними вказані електронніторги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували обставини справи та дали неналежну оцінку доказам. За наявності відповідної постанови Тернопільського МВ ДВС, винесеної 14 листопада 2016 року на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року про зупинення стягнення за виконавчим листом № 607/710/15-ц до завершення розгляду його скарги на дії державного виконавця про визначення вартості майна, ДП «СЕТАМ» було зобов`язане зупинити проведення електронних торгів. Надані ним докази на підтвердження факту реалізації спірного майна за заниженою ціною, які суди безпідставно не взяли до уваги, є свідченням порушення його прав і законних інтересівпід час проведення електронних торгів.

У листопаді 2018 року ДП «СЕТАМ» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи. Наведені у скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи. Процедура реалізації майна на електронних торгах відповідала вимогам Порядку. Оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення такої передачі судом. ОСОБА_1 скористався своїм правом наоскарження дій державного виконавця щодо проведення оцінки спірних земельних ділянок. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, відмовлено в задоволенні скарги позивача на дії державних виконавців Тернопільського МВ ДВС, пов`язані з визначенням вартості й оцінки майна. Посилання заявника на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року було зупинене стягнення за виконавчим листом № 607/710/15-ц, у зв`язку з чим електронні торги не могли відбутися, є безпідставними, оскільки реалізація спірного майна здійснювалася в межах зведеного виконавчого провадження, в якому стягнення за виконавчим листом № 607/1061/16-ц не зупинялося.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

30 жовтня 2018 року справа № 607/13888/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги).

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судами встановлено, що на виконанні у Тернопільському МВ ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/710/15-ц, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 1 317 768,91 грн.

У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець описав та арештував належні ОСОБА_1 земельні ділянки площею 0,453 га, 0,3182 га та 0,1399 га.

21 вересня 2016 року на замовлення Тернопільського МВ ДВС суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 були складені звіти про оцінку майна, за якими визначено вартість належних боржнику земельних ділянок, а саме: площею 1,3389 га в розмірі 281 833 грн, площею 0,1399 га - 58 763 грн, площею 0,4530 га - 194 620 грн, площею 0,3182 га - 129 512 грн, про що повідомлено сторін виконавчого провадження.

Не погоджуючись із вказаною оцінкою майна, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського МВ ДВС із заявою про рецензування звітів.

На виконання постанови державного виконавця Кущака В. Б. від 10 жовтня 2016 року експерт ОСОБА_5 надав рецензії на складені ОСОБА_4 звіти, якими підтвердив їх відповідність вимогам провадження професійної оціночної діяльності.

Оскільки в Тернопільському МВ ДВС було відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 , а саме: за виконавчим листом № 607/710/15-ц про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 1 317 768,91 грн; за виконавчим листом № 2-378/10 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 708 138,95 грн на переданий Акціонерному комерційному банку «Форум» предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,02 га, що розташована по АДРЕСА_1 ; за виконавчим листом № 607/1061/16-ц про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 953 736,81 грн інфляційних втрат, то державний виконавець виніс постанову від 13 жовтня 2016 року, якою об`єднав їх у зведене виконавче провадження.

17 жовтня 2016 року державна виконавча служба подала до ДП «СЕТАМ» заявку на проведення реалізації арештованого нерухомого майна - спірних земельних ділянок, встановивши загальну початкову ціну предметів реалізації в сумі, яка була визначена у звітах суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців щодо проведення оцінки належного йому майна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року, яку скасовано ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня 2016 року, було зупинене стягнення на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц до завершення розгляду вказаної скарги.

15 листопада 2016 року ДП «СЕТАМ» провело електронні торги, на яких реалізувало майно боржника ОСОБА_1 : земельну ділянку площею 0,3182 га за ціною 129 512 грн, земельну ділянку площею 0,1399 га - 105 000 грн, земельну ділянку площею 0,4530 га - 385 500 грн. Переможцем торгів визнано учасника ОСОБА_2 , який запропонував за вказані об`єкти нерухомості найвищу ціну.

Судами також встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Тернопільського МВ ДВС Юрчака О. П та ОСОБА_6 щодо визначення вартості майна боржника.

За результатами розгляду вказаної скарги місцевий суд дійшов висновку, що дії державних виконавців щодо визначення вартості спірного майна відповідали вимогам закону, а оцінка та рецензування звітів були проведені належними суб`єктами оціночної діяльності з дотриманням встановленої процедури. При цьому суд зазначив, що складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Орієнтир-реформа» на замовлення ОСОБА_1 звіт, за яким вартість земельних ділянок станом на 15 листопада 2016 року визначена в більшому розмірі, не свідчить про незаконність дій державних виконавців.

У справі, яка переглядається, позивачем було заявлено клопотання про призначення оціночної земельної експертизи, яке місцевий суд задовольнив, про що постановив ухвалу від 26 квітня 2017 року.

За результатами проведення вказаної експертизи, 05 жовтня 2017 року Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок, згідно з яким станом на 21 вересня 2016 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1399 га становила 382 140 грн, площею 0,4530 га - 1 073 700 грн, площею 0,3182 га - 555 100 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до вищенаведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Пунктом 1 розділу VIIІ «Оформлення результатів електронних торгів» Порядку передбачено, що після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди Організатору, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно. Не пізніше наступного робочого дня Система розміщує аналогічний протокол електронних торгів за лотом з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця. У протоколі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує його особу, місце проживання та номер контактного телефону (за наявності). У разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, код за ЄДРПОУ, місцезнаходження та номер контактного телефону (за наявності). У разі визнання електронних торгів такими, що не відбулися, у протокол електронних торгів вноситься відповідна підстава. До протоколу електронних торгів можуть бути внесені й інші відомості.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом (частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено правовий висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що ОСОБА_1 не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, оскільки не надав доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які могли вплинути на результати електронних торгів, тобто не довів порушення його прав і законних інтересів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінкузгідно зі статтями 76-78, 81, 89, 368 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи позивача про те, що за наявності відповідної постанови Тернопільського МВ ДВС, винесеної 14 листопада 2016 року на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року про зупинення стягнення за виконавчим листом № 607/710/15-ц до завершення розгляду його скарги на дії державного виконавця про визначення вартості майна, ДП «СЕТАМ» було зобов`язане зупинити проведення електронних торгів, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з пунктами 2 та 3 розділу ХІ «Визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації» Порядку підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності. У разі надходження постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій або постанови про відкладення проведення виконавчих дій Організатор зобов`язаний негайно зупинити електронні торги (торги за фіксованою ціною) та поновити їх при одержанні постанови виконавця про продовження примусового виконання рішення чи закінчення строку відкладення виконавчих дій. У постанові виконавця в обов`язковому порядку зазначається номер лота, електронні торги щодо реалізації якого підлягають зупиненню або відновленню. За наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються.

Постановою державного виконавця від 14 листопада 2016 року було зупинене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/710/15-ц без зазначення номера лота, електронні торги щодо реалізації якого підлягали зупиненню. При цьому реалізація спірного майна здійснювалася в межах зведеного виконавчого провадження, в якому стягнення за іншими виконавчими листами не зупинялося.

Отже, як правильно зазначили суди, в даному випадку в ДП «СЕТАМ» був відсутній обов`язок зупинити електронні торги як в цілому, так і за окремим лотом.

Аргументи заявника про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не взяли до уваги наявні в матеріалах справи докази (висновок експертизи та складений на його замовлення звіт), якими підтверджується факт реалізації спірного майна за заниженою ціною, є неспроможними, оскільки в разі, якщо сторони виконавчого провадження не згодні з результатами оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в окремий, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», спосіб. Дії державного виконавця при здійсненні своїх повноважень до призначення електронних торгів, зокрема щодо оцінки майна, не стосуються правил проведення торгів, а відтак не можуть бути підставою для визнання цих торгів недійсними.

ОСОБА_1 скористався своїм правом на оскарження дій державного виконавця щодо проведення оцінки спірних земельних ділянок, однак ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2017 року, йому було відмовлено в задоволенні такої скарги.

При цьому висновок оціночної земельної експертизи, яким встановлена інша вартість спірного майна, не стосується предмета спору в цій справі, а тому не може бути покладений в основу рішення суду про визнання електронних торгів недійсними.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження наявності порушень, які могли вплинути на результати торгів, тобто не довів порушення його прав і законних інтересів.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та спростував відповідними висновками. Ці доводи зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки дія рішення суду першої інстанції була зупинена ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, то у зв`язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його дію.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. О. Кузнєцов

М. Ю. Тітов