Справа № 211/3761/16-ц
Провадження № 2/211/975/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 37. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобов`язань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи з 19.08.2016 року.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2020 року скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.09.2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання сторони не з`явилися.

В матеріалах справи є заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_5 надав до суду відзив та пояснення по справі, просив справу розглянути у його відсутність та у відсутність відповідача, у задоволенні позову відмовити та врахувати, що відповідач не працює, не має стабільного доходу та не в змозі платити аліменти, які просить позивач. Крім того, з нього стягуються аліменти за рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2014 року на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Так як відповідач ніде не працює та не має постійного доходу, доцільним у даному випадку є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 14.02.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 37 ( а.с. 4 копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір`ю ( а.с. 6 копія довідки). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Заочним рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, починаючи з 20.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 105-106 копія заочного рішення).

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XIIта яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з відгуку на позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 визнається факт проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

З наявних в справі доказів, також вбачається, що сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дитини, позивач в позові, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.ст. 181, 184 СК України обрала спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у частці від його доходу, тому суд не вбачає законних підстав змінювати обраний позивачем спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини, що ж стосується розміру аліментів ( розміру частки доходу), при його визначенні суд виходить з наступних підстав.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, має ще на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини, не надано, тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Датою подачі позову є 19.08.2016 року.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279, 430 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області,ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 19.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 ( п`ятсот п`ятдесят одну ) гривню 20 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 травня 2020 р.

Суддя: В. А. Папарига