Справа №173/375/20
Провадження №2/173/400/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора

06.03.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 06.05.2020 року.

06.05.2020 року проведене підготовче судове засідання. справа призначена до розгляду на 06.05.2020

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

06.05.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 і на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:003:0004.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером : 13:003:0004, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті чоловіка вона звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03.02.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у договорі дарування житлового будинку від 07.06.2004 року було виявлено, що договір підписаний не дарувальником, а іншою особою, але причини такого підписання в посвідчувальному написі нотаріусом не зазначено. Також померлий не зареєстрував право власності на земельну ділянку. 24.01.2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності земельних відносин і речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області їй було відмовлено у державній реєстрації права власності за померлим ОСОБА_2 на дану земельну ділянку, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50798593 від 24.01.2020 року та постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про одруження

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі і з житлового будинку та присадибної земельної ділянки з кадастровим номером :13:003:0004, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 03.02.2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини з тих підстав, що у договорі дарування присадибної земельної ділянки від 07.06.2004 року було виявлено, що договір підписаний не дарувальником, а іншою особою, але причини такого підписання в посвідчувальному написі нотаріусом не зазначені. Також померлий, за життя не зареєстрував право власності на земельну ділянку. 24.01.2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності земельних відносин і речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Коноплянкою В.М., позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності за померлим ОСОБА_2 на дану земельну ділянку, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50798593 від 24.01.2020 року та постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вставнолено в судовому засіданні ОСОБА_2 , отримав в дар 4/25 частини житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 05.06.1991 року. Згідно повідомлення КП «Верхньодніпровське БТІ» встановлено, що за ОСОБА_2 ,. зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування від 07.06.2004 року ОСОБА_2 ,. отримав в дар земельну ділянку площею 0.063 га,. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за життя у ОСОБА_2 , виникло право власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі укладених договорів дарування.

Відсутність застереження у посвідченні нотаріуса щодо підписання договору дарування земельної ділянки від 07.06.2004 року не має наслідком недійсності даного договору. Крім того в самому договорі вказується, що за дарувальника ОСОБА_3 , за її власним бажанням договір підписала ОСОБА_4 , в зв`язку з хворобою.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України - До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином судом встановлено, за життя у покійного ОСОБА_2 , виникло право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та нездійснення ним реєстрації права власності на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги, бажає оформити свої спадкові права .

Інші спадкоємці: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у встановлений строк подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 238/2019 відкритої після смерті ОСОБА_2 .

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за спадкоємцем - позивачем ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок, загальною площею 65.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 і на земельну ділянку, кадастровий номер: :13:003:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 630 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1748.48 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок, загальною площею 65.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 і на земельну ділянку, кадастровий номер: :13:003:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 630 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1731.17 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16.05.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 18.05.2020 року

Оприлюднене 18.05.2020 року

Дата набрання законної сили 16.06.2020 року