Справа №490/9268/19
Провадження № 22-ц/812/868/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі осіб, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Чулупом О.С., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідач у вихованні доньки участі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є працездатним та має таку можливість, осіб, які потребують його утримання немає, стягнення за виконавчим документами не проводяться, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказувала, що ухвалене судом рішення є незаконним, оскільки ОСОБА_4 , який записаний батьком доньки ОСОБА_3 , є вигаданою особою, а відповідач від проведення генетичної експертизи відмовляється.

У відзиві відповідач посилається на законність рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 на електронну пошту апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

За такого, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, батьком дитини зазначено ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.4).

В порядку підготовки справи до розгляду судом апеляційної інстанції витребувано копію актового запису про народження ОСОБА_3 .

З наданої Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії актового запису № 212 від 29 січня 2015 року про народження ОСОБА_3 , вбачається, що відомості про батька дитини внесені у свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 на підставі заяви матері № 20/01.06.07/06.01-55 від 29 січня 2015 року.

Отже, запис про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зроблено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за заявою останньої.

Зміна прізвища позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком записаний ОСОБА_4 , а грошові кошти на утримання дитини позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 , тому у останнього відсутній обов`язок з утримання дитини

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступні обставини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частини 2 ст. 125, ч. 1 статті 126 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

В силу до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Аналізуючи встановлені обставини справи та визначені законом підстави, які дають право на стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що батьком дитини є ОСОБА_2 .

Оскільки предметом позову у даній справі було стягнення аліментів на утримання дитини, а не встановлення батьківства, тому відповідно до приписів ст.13 ЦПК України, дослідження цих обставин судом першої інстанції було безпідставним та недоречним.

За такого, як під час звернення до суду з даним позовом, так і під час перегляду справи апеляційною інстанцією, позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених вимог про обов`язок ОСОБА_2 , як батька дитини, сплачувати аліменти на її утримання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки судом доказів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, залишивши без змін рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 січня 2020 року

Оскільки судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги позивача, яка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, підстав для стягнення судових витрат з відповідача немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 19 травня 2020 року.