Справа № 204/8846/19
Провадження № 2/204/472/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю представника позивача адвоката Малютіна В.Г.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача адвоката Єлісєєва О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з липня 2009 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розлучення з відповідачем, він від виховання сина утримується, його життям не цікавиться, грошові кошти на його утримання надає рідко та в незначному розмірі. Син має хронічне захворювання- хронічний аденоїдіт ІІ ст., який кожної осені та весни переходить у стадію загострення, та протягом року сприяє гострим респіраторним захворюванням, що потребує посиленого лікування, харчування і оздоровлення. Син відвідує спортивну секцію, вартість занять у якій позивач сплачує самостійно. За десять календарних місяців відповідачем було перераховано позивачу на утримання сина 13296 грн. У зв`язку з нестабільними та недостатніми перерахуваннями коштів відповідачем на утримання сина, позивач змушена звернулася до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві.

Відповідач, представник позивача, в судовому засіданні 11.03.2020 року, кожен окремо заперечували проти повного задоволення позовних вимог.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву, відповідач просив суд стягувати аліменти на утримання сина у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року, розірвано (арк.с.6,8).

У шлюбі сторін, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.7).

Відповідно до довідки КПНЗ «Міська дитячо-юнацька спортивна школа із зимових видів спорту» Дніпровської міської ради від 08.10.2019 року за вих. 52, ОСОБА_3 з 2015 року займається в КПНЗ «Міська дитячо-юнацька спортивна школа із зимових видів спорту» Дніпровської міської ради, на відділенні хокею з шайбою (арк.с.9).

Відповідно до роздрукованої виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2019 року по 07.10.2019 року ОСОБА_1 перерахував на її картковий рахунок кошти на дитину в загальному розмірі 13296 грн. (арк.с.10-12).

Відповідно до наданих копій квитанцій відповідач самостійно здійснював перерахування на картковий рахунок позивача для утримання дитини в період 2018 2020 років (арк.с.25-30), крім того відповідачем здійснювалась оплата за навчання ОСОБА_3 у МКЗК ДДМШ № 6 ім. Скуратовського (арк.с.31-33), оплата поїздки у дитячий табір, періодично здійснювалась відповідачем оплата за навчання у КПНЗ «Міська дитячо-юнацька спортивна школа із зимових видів спорту» Дніпровської міської ради, оплата хокейних турнірів, страховка (арк.с.34).

Відповідно до додатку до договору на туристичне обслуговування від 13.08.2019 року відповідач їздив на відпочинок з 27.08.2019 року по 03.09.2019 року до Туреччини разом з сином ОСОБА_4 , за власний кошт (арк.с.38,39).

Відповідно до наданих суду копій з медичної карти ОСОБА_5 має захворювання лор-органів, у зв`язку з чим часто відвідує лікарню (арк.с.59-70).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дитина сторін - ОСОБА_5 мешкає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні, проте відповідач приймає участь у вихованні дитини, добровільно надає позивачу кошти на утримання дитини, у розмірі приблизно 1400 грн. на місяць (з січня 2019 року по вересень 2019 року), бере участь в оплаті додаткових витрат на дитину, таких як оплата за навчання у музичній та спортивній школах, піклується про відпочинок та оздоровлення дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка, скориставшись своїм правом, просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на утриманні позивачки, проживає разом з нею, відповідач добровільно надає допомогу на утримання дитини, офіційно не працевлаштований. Тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, та вважає, що аліменти слід встановити в розмірі 2218 грн. щомісячно, починаючи з 13 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Можливість сплати відповідачем аліментів у сумі 3000 грн. на місяць, позивачем не доведено.

Визначення саме такого розміру стягуваних аліментів відповідатиме положенням ст.ст.182, 184 СК України, не порушуватиме вимог частини 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.141, 180-184 СК України, ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.430ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 - аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2218 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2019 року і до його повноліття, в особі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук