Справа № 2-3358/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Альошкіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці заяву про самовідвід судді Клименко С.М. у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2020 року судді Клименко С.М. до провадження передана скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Після ознайомлення з матеріалами справи суддею Клименко С.М. заявлено самовідвід з посиланням на наявність підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а саме в зв`язку з тим, що в її провадженні знаходились справи за участі ОСОБА_1 та по яких було задоволені заяви про відвід та самовідвід їй як головуючому судді, що може викликати сумнів у її об`єктивності та неупередженості.

Суд вважає заяву про самовідвід обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ч 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч.ч.8,11 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд розглядає заяву про самовідвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, в провадженні судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко С.М. знаходились справи за участі ОСОБА_1 та по яких було задоволені заяви про відвід та самовідвід головуючого судді.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.02.2020 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Клименко С.М. у справі №534/1558/19 за заявою ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2020 задоволено заяву судді Клименко С.М. про самовідвід у справі № 534/1120/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.03.2020 задоволено заяву судді Клименко С.М. про самовідвід у справі №534/1472/18 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції та законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Явна і категорична недовіра сторони до дій та рішень судді, невиправдано ускладнить розгляд даної справи, тому з метою підтримання авторитету і безсторонності суду, що є необхідним у демократичному суспільстві, проявляючи такт у реагуванні на виклики з боку оціночних суджень заявника стосовно судді і гуманістичну спрямованість у відправленні правосуддя, з огляду на те, що повноваження, котрі надані суддям, тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, а судові рішення з огляду на верховенство права за своїм змістом мають утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру суспільства до судової влади, оскільки довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Враховуючи викладені обставини, з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони і стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, а також для усуненні будь-яких сумнівів в неупередженості суду, суд вважає, що заяву судді Клименко С.М. про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 36, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Клименко Світлани Миколаївни про самовідвід задовольнити.

Справу №2-3358/10 за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання передати до канцелярії суду для вирішення питання про її перерозподіл в порядку, передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Клименко