КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8355/2020
У Х В А Л А

14 травня 2020 року місто Київ

справа № 756/16852/17

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Андрейчука Т.В., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві 15 квітня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 05 березня 2020 року, дати складання повного тексту не містить.

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві копію рішення отримало 25 березня 2020 року

Апеляційна скарга подана позивачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві до суду першої інстанції 15 квітня 2020 року.

Разом з тим, 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX.

Підпунктом 3 пункту 12 розділу І вказаного Закону внесено зміни до розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, доповнивши пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні було введено карантин, який продовжено до 24 квітня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255, а в подальшому - до 11 травня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291 та до 22 травня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року №343.

Системний аналіз вказаних вище правових норм вказує на те, що у даному випадку позивач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, подавши апеляційну скаргу 15квітня 2020 року, тобто під час дії в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не пропустила тридцятиденний строк, передбачений п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України протягом якого апелянт мав безумовне право на поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, оскільки цей строк продовжений законом на строк дії карантину, який на час подання апеляційної скарги не закінчився.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Разом з апеляційною скаргою позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві за подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року.

В обґрунтування клопотання позивач посилався на те, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Вказував, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2020 рік кошти на сплату судового збору не передбачені.

Зазначав, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Посилаючись на те, що Управління не має можливості сплатити судовий збір, у зв`язку з відсутністю коштів, просив звільнити його від сплати судового збору за подачу даної апеляційної скарги.

Вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні вимоги зазначені і у ст.8 Закону України «Про судовий збір», а саме, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для звільнення, зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору - незадовільний майновий стан сторони.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з не закладенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві коштів для сплати судового збору в бюджет на 2020 рік, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Крім того доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору не надано.

Оскільки, Законом України «Про судовий збір» Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві позбавлено пільг щодо несплати судового збору, а статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність учасників судового процесу перед законом і судом, то неможливість сплати судового збору, у зв`язку з не закладенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві коштів для сплати судового збору в бюджет на 2020 рік не може вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, а тому вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1600 грн.

Виходячи з вищевикладеного, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2400 грн. на реквізити: отримувач коштів - УК у Солом.р-ні/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0026010, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року відмовити.

Апеляційну скаргу позивача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Андрейчука Т.В., у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.