ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5093/20 Справа № 210/3577/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року, ухваленого суддею Сільченко В.Є. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2019 року позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.06.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість станом на 09.06.2019 року у розмірі 18871,86 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн., за простроченим тілом кредиту - 9122,97 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 785381 грн., нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 520,23 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.76 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксований штраф, 874,85 грн. - процента складова.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 18871,86 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня у задоволенні позовним вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Позивач АТ КБ «Приватбанк, не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповне дослідження письмових доказів та обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем вимоги.

Позивач вважає безпідставним фактичне звільнення відповідача від сплати заборгованості за судовим рішенням, вказуючи на те, що відповідачем заборгованість не оспорювалась та не заявлявся позов про визнання кредитного договору недійсним або нікчемним, відповідач відзив на позов не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, викладе в позовній заяві. На підтвердження позовних вимог скаржник додав довідку про відкриття рахунку, довідку про встановлення кредитного ліміту, виписку по рахунку, які підтверджують відкриття карткового рахунку, встановлення кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами, які просить взяти до уваги під час апеляційного перегляду справи. З карткового рахунку видно, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, частково погашав заборгованість за кредитом і знову користувався коштами, а отже відповідачу були добре зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості від відповідача не було, тобто останній погоджувався із розміром нарахованих відсотків та неустойки. Підписавши заяву разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті відповідач був ознайомлений з іншими умовами кредитного договору, тому банк має право на стягнення заборгованості за неустойкою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині повної відмови у задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач підписав анкету-заяву б/н від 06.06.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій не зазначено жодних фактично визначених істотних умов кредитного договору щодо оформленої кредитної картки, а лише зазначено про згоду заявника з Умовами та Правилами надання банківських послуг в «ПриватБанку».

Мотивуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак обґрунтовуючи розмір заборгованості, просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9122,97 грн.

З наданих суду Розрахунків заборгованості за договором № б/н від 06.06.2013 року, укладеного між сторонами, встановлено, що в період дії даного договору змінювались процентна ставка по поточній та по простроченій заборгованості, при цьому доказів інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача про зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків не менше ніж за 7 днів до введення змін, як це передбачено укладеним між ними кредитним договором, а саме, п.1.1.3.2.4, позивачем не надано.

Судом не добуто доказів виконання Банком умов п.1.1.3.1.9 Договору, за якою Банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками, а в суді не виявилося за можливе дослідити з наданої суду копії вказаної заяви, яким же способом власник виписки інформувався Банком про стан картрахунків.

Таким чином, позивач, змінивши розмір процентів за договором, фактично змінив умови кредитного договору в односторонньому порядку.

Судом встановлено, що зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом була здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, який відповідні зміни не підписував, що суперечить правовим нормам та умовам самого кредитного договору.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволені позовних вимог керувався нормами статей 203, 207, 215, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 638, 1048, 1055 ЦК України, й виходив з того, що позивачем поза розумним сумнівом, не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та досягнення сторонами згоди щодо істотних умов цього договору, отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у зазначеному ним розмірі та наявність і розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 18871,86 грн., відсутні.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 06.06.2013 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, дата народження, місце проживання, паспортні дані, телефони, підпис особи. Також, в заяві зазначено, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами та умовами обслуговування та кредитування, зазначеними в рекламному буклеті, складають між особою та банком договір про надання банківських послуг (а.с.9).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем до позову у колонці №3 (витрати клієнтом коштів) видно, що відповідач користувалася кредитними коштами і підрахувавши зазначені у цій колонці цифри, виходить, що, всього від банку відповідач отримав грошові кошти на суму 7877,02 грн. (а.с.6-8).

Також, з наведеного вище розрахунку заборгованості у колонці №21 (суми коштів, внесені клієнтом на погашення заборгованості), видно, що відповідач частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних сумах, зокрема17 травня 2017 року вніс 1078,29 грн. та підрахувавши зазначені у цій колонці суми, встановлено, що відповідачем було сплачено 2835,77 грн. в рахунок погашення кредитного боргу (а.с.7).

Отже, наданий відповідачем розрахунок заборгованості підтверджує отримання відповідачем грошових коштів, а також підтверджує, що відповідач частково, неодноразово погашав наявну у нього заборгованість, тобто встановлення між сторонами кредитних правовідносин.

Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту виконав свої зобов`язання за Договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами та частково, повертаючи банку кредитні кошти, неналежним чином не виконував свої зобов`язання за договором кредиту перед позивачем у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість.

Заборгованість станом на 09.06.2019 року визначена позивачем у розмірі 18871,86 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн., за простроченим тілом кредиту - 9122,97 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 785381 грн., нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 520,23 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.76 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксований штраф, 874,85 грн. - процента складова.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідач погодилась з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Надані позивачем докази: анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 06.06.2013 року (а.с.9), розрахунок заборгованості (а.с.6-8), довідка про зміну умов кредитування та обслуговуванняі кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (а.с.64),. довідка про видачу 7-х кредитних карток (а.с.65), виписки по картковому рахунку (66-74), в цілому підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин і вказують на те, що відповідач за неналежне виконання зобов`язань повинен нести перед позивачем цивільно-правову відповідальність, однак суд першої інстанції цим доказам не надав належної правової оцінки.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача, що надані ним докази підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору та неналежне виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором.

Між тим, висновок суду про те, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем не зазначена процентна ставка, не зазначено умов кредитування, не вказано про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому відсутні підстави для задоволення позову, колегія суддів частково вважає вірним, погоджуючись із ним в частині відмови у стягненні з відповідача нарахованих банком складових у виді заборгованості за відсотками, пенею та штрафами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню, у зв`язку із чим, рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту яка становить 9122,97 грн., в іншій частині вимоги позивача із викладених у рішенні суду першої інстанції підстав не можуть бути задоволені з огляду на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог: за подання позову в суд першої інстанції в розмірі - 928,64 грн., відповідно розрахунку (1921 грн. х 9122,97 грн. /18871,86 грн.) та 1392,96 грн. за подачу апеляційної скарги, відповідно розрахунку (2881,50 х 9122,97 грн. /18871,86 грн.), а всього за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2321,60 грн.

Керуючись ст.ст.367,369,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН№ НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ №14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д, К/р № НОМЕР_2 у НБУ, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 06.06.2013, станом на 09.06.2019 в сумі 9122,97 грн. (девять тисяч сто сто двадцять дві гривні дев`яносто сім копійок копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН№ НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ №14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д, К/р № НОМЕР_2 у НБУ, МФО №305299) судові витрати за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 2321,60 грн. (дві тисячі триста двадцять одну гривну шістдесят копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: