Єдиний унікальний номер 725/934/20
Номер провадження 2/725/141/20
14.05.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючої судді Піхало Н. В.
при секретарі Томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У лютому 2020 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності від 14 серпня 2012 року та договору дарування ј частини квартири є співвласником квартири АДРЕСА_1 Крім неї співвласниками вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 14 серпня 2012 року є її син ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 .
При цьому зазначила, що на даний час в квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 , який після відчуження своєї частки квартири припинив проживати в ній, однак не знявся з реєстраційного обліку, участі в утриманні квартири не приймає, не оплачує комунальні послуги.
Посилаючись на вказане, а також на те, що реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі чинить їй, як співвласниці квартири, перешкоди, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з`явилась, хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки не повідомила.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у тому числі й шляхом розміщення відповідного оголошення, про причини своєї неявки суд не повідомив та не подав відповідної заяви про відкладення розгляду справи. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Крім того, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14 серпня 2012 року та договору дарування ј частини квартири є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Крім неї співвласниками вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 14 серпня 2012 року є її син ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 (а/с 6-11).
Так, права власника жилого приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 391 цього ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що у зазначеній вище квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною довідкою від 20.01.2020 року (а/с 12).
Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі на момент розгляду справи також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернівецькій області (а/с 19).
При цьому, як убачається з акту п/п «Порядок в домі» №257 від 14.02.2020 року відповідач, будучи зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , у квартирі не проживає з 2018 року (а.с. 13).
За змістом ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Таким чином, необхідною умовою виникнення сервітутного права на користування житлом є спільне проживання членів сім`ї з власником житла, однак відповідач з 2018 року відсутній за місцем своєї реєстрації, й відповідно в матеріалах справи відсутні докази щодо поважності причин його відсутності у спірному житловому приміщенні понад один рік.
При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того, при вирішенні спорів, пов`язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягають захисту, оскільки відповідач не є власником квартири, безпідставно значиться зареєстрованим за адресою місцезнаходження належній позивачу квартирі, не несе будь-яких витрат на утримання житла, чим чинить позивачу як співвласнику квартири перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивача як співвласника зазначеної вище квартири підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності у ньому без поважних причин, оскільки чинне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи протягом тривалого часу в ній не проживають.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало