ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2020 року

м. Харків

справа № 626/2359/19-ц

провадження № 22ц/818/2351/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне»,

відповідачка - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року в складі судді Дудченка В.О.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2016 року між кооперативом та ОСОБА_1 укладено попередній договір оренди землі, відповідно до якого сторони зобов`язуються в майбутньому, але в будь-якому разі протягом 14 календарних днів з моменту отримання документа, який підтверджує виникнення права власності у орендодавця на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0014, укласти договір оренди земельної ділянки з вищевказаним кадастровим номером, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Згідно з пунктом 7 договору орендар може надавати орендодавцю до укладення основного договору товарно-матеріальні цінності або грошову винагороду, як орендну плату наперед, які виникнуть з умов основного договору та з подальшим відрахуванням їх з орендної плати орендодавця за основним договором.

Зазначив, що на виконання пункту 7 договору через касу кооперативу видано відповідачці 4 000,00 грн, продукції на суму 21 058,50 грн, загальна сума заборгованості склала 25 058,50 грн.

Вказав, що відповідачка в порушення вимог пунктів 3,4 договору не передала документи для підписання основного договору, тому повинна повернути грошову винагороду, кошти за отриманий раніше товар та сплатити пеню в розмірі 156 615,62 грн.

З метою досудового врегулювання спору кооперативом було надіслано відповідачці претензію про повернення суми заборгованості, однак, відповіді ОСОБА_1 не надала.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» заборгованість в розмірі 181 674,12 грн, з яких 25 058,50 грн - сума основного боргу та 156 615,62 грн - пеня та судовий збір.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року в задоволенні позову Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважав, що суд першої інстанції, ототожнивши поняття строку та терміну, припустився помилки, вказавши, що у договорі не вказано строку, адже чинне законодавство дає альтернативу дій сторонам свого волевиявлення у визначенні конкретної дати або настання події; що якщо певна сума сплачується до укладення основного договору, то ця сума є авансом, який не має забезпечувальної функції, а якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

04 квітня 2020 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначила, що при укладенні попереднього договору оренди землі від 01 серпня 2016 року сторонами не досягнуто домовленості щодо строку (терміну) укладення основного договору, що є основною істотною умовою договору, оскільки визначення певного строку (певного терміну) укладення основного договору є необхідною умовою для договорів цього виду. Крім того, попередній договір не відповідає формі типового договору оренди землі та є незареєстрованим, внаслідок чого настають юридичні наслідки. Зазначила, що доводи позивача, що суд мав самостійно визначити та дослідити доказ щодо правомірності вимог Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» в особі ОСОБА_2 за попереднім договором оренди землі, стороною якого є Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Ленінське» в особі ОСОБА_3 та нею, не узгоджується з нормами процесуального законодавства, так як подання доказів та доведення законності заявлених позовних вимог покладається на сторони цивільної справи.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що підстав для повернення коштів Сільськогосподарському багатофункціональному обслуговуючому кооперативу «Зоряне», виходячи з вимог чинного законодавства, немає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 та Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Ленінське» підписали попередній договір оренди землі, відповідно до умов якого сторони зобов`язуються в майбутньому, але в будь-якому разі протягом 14 календарних днів з моменту отримання документа, який підтверджує виникнення права власності у орендодавця на земельну ділянку з кадастровим номером № :10:000:0014, укласти договір оренди земельної ділянки з вищевказаним кадастровим номером, яка розташована в адміністративних межах Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Відповідно до пункту 2 договору основний договір повинен містити такі умови: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди, який буде складати не менше 7 років; орендна плата із зазначенням її розміру, яка буде складати не менше 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладення основного договору, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, але не пізніше 10 днів з моменту державної реєстрації права оренди по основному договору; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з пунктом 2 договору проект основного договору готує орендар та надає орендодавцю на ознайомлення. Орендодавець своєчасно надає орендарю наступні документи: оригінал та копію власного паспорта громадянина України; оригінал та копію довідки з зазначенням ідентифікаційного номеру платника податків орендаря; оригінал та копію документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером та площею, які зазначені в пункті 1 цього договору.

Пунктом 4 договору передбачено, що орендодавець зобов`язується ознайомитись з проектом основного договору, підписати його та повернути орендарю до 31 грудня 2017 року.

Пунктами 5, 6 договору передбачено, що сторони домовились і погоджуються, що в разі, якщо одна із сторін буде ухилятися від укладення основного договору, то друга сторона має право звернутися до суду з вимогою про примушення укласти основний договір.

Сторона, що необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні заподіяні цим збитки.

Пунктом 7 договору передбачено, що орендар може надавати орендодавцю до укладення основного договору товарно-матеріальні цінності або грошову винагороду, як орендну плату наперед, які виникнуть з умов основного договору та з подальшим відрахуванням їх з орендної плати орендодавця за основним договором.

У разі порушення однією із сторін обов`язків, зазначених у пунктах 1, 3, 4, 6 цього договору, вона сплачує іншій стороні протягом 5 календарних днів штраф в розмірі 1000,00 грн (пункт 8 договору).

В разі порушення орендодавцем обов`язків, зазначених у пунктах 1, 3, 4, 6 цього договору, орендодавець в доповнення до обов`язку згідно пункту 8 цього договору, повертає орендарю грошову винагороду та кошти за отриманий раніше товар, які встановлені пунктом 7 цього договору (пункт 9 договору).

В разі порушення пункту 8 або 9 цього договору винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 1% за кожен день такого порушення (пункт 10 договору).

Цей договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами і припиняє дію з моменту підписання сторонами основного договору (пункт 12 договору, а.с.6).

10 вересня 2019 року Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне» на адресу ОСОБА_4 направив претензію № 102 від 20 серпня 2019 року, в який просив в добровільному порядку повернути суму заборгованості в розмірі 289 387,40 грн (а.с.7,8).

Матеріали справи містять копії накладних від 23 березня 2017 року та 04 квітня 2017 року, відповідно до яких Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Ленінське» надав ОСОБА_1 в рахунок орендної плати за землю продукцію на суму 21 058,50 грн (а.с.9,10); копії видаткових касових ордерів від 17 березня 2017 року та 19 травня 2016 року, відповідно до яких Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Ленінське» виплатив ОСОБА_1 орендну плату за землю в розмірі 4000,00 грн (а.с.11).

15 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Ланна-Агро» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 8,0683 га сільськогосподарського призначення згідно Державного акту на право власності на землю № 684728, кадастровий номер земельної ділянки № :10:000:0014 зі строком на 10 років. Даний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Красноградському районі, про що у Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 28 листопада 2012 року за № 01638 (а.с.40-41).

У відзиві на позов та апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що вона не ухилялась від укладення основного договору. Вказала, що позивачу достеменно було відомо про те, що між нею та Приватним підприємством «Ланна-Агро» вже укладено договір оренди, розірвання якого від її імені в судовому порядку було метою позивача для укладення з нею основного договору оренди. На теперішній час договір не розірвано.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно із статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частина третя статті 635 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частини перша та друга статті 638 ЦК України).

При укладенні попереднього договору необхідно погодження всіх його істотних умов, до яких належать всі істотні умови основного договору, оскільки відсутність хоча б однієї з істотних умов майбутнього договору виключає можливість кваліфікувати відносини між сторонами як договірні.

Частиною 2 статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» визначено порядок укладення договору оренди землі. Зокрема, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами не досягнуто домовленості щодо строку (терміну) укладення основного договору, що є основною істотною умовою договору, оскільки визначення певного строку (певного терміну) укладення основного договору є необхідною умовою для договорів цього виду.

Приймаючи до уваги, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, суд першої інстанції з огляду на приписи частини першої статті 638 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що попередній договір сторонами не укладено, а, відповідно, до нього не можуть бути застосовані наслідки недійсного (нікчемного) правочину та цей неукладений договір не може бути визнаний дійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що ще до підписання попереднього договору між сторонами, 15 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Ланна-Агро» укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки. Про цей договір оренди позивачу було відомо. Як вбачається з наданих матеріалів справи договір оренди з Приватним підприємством «Ланна-Агро» є чинним, а попередній договір є неукладеним, оскільки сторонами не визначено реального строку виконання і впевненості у реальному настанні правових наслідків, що обумовлені ним за певних обставин, які не настали.

У зв`язку з чим, не може вважатися видана відповідачці сума в розмірі 4 000,00 грн та продукція на суму 21 058,50 грн авансом, оскільки попередній договір не є попереднім договором купівлі-продажу земельної ділянки, а є, як вбачається із змісту позову позивача, попереднім договором оренди, який є неукладеним.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне» є правонаступником Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Ленінське» або відбулось перейменування юридичної особи, з яким попередній договір було підписано та який на виконання цього договору здійснював відповідні виплати, а не Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне», який звернувся з цим позовом.

Таким чином, доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не грунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Сільськогосподарський багатофункціональний обслуговуючий кооператив «Зоряне» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського багатофункціонального обслуговуючого кооперативу «Зоряне» - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 травня 2020 року.