Справа № 471/411/19
08.05.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Явіци І.В.,
за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування
Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 20 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, підписавши відповідну анкету заяву.
При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір.
Втім, умов договору у частині своєчасної сплати коштів на погашення кредитної заборгованості, як указує позивач, відповідач не дотримався, внаслідок чого станом на 30 квітня 2019 року у нього виникала заборгованість перед банком на загальну суму 254 177,86 грн., а саме : 4 755,80 грн. заборгованість за кредитом, 244 635,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 766,39 грн. заборгованість за пенею та комісією.
За таких обставин, посилаючись на своє право вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості, позивач через свого представника просив суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 775,80 грн. та відсотки за період з 20 серпня 2008 року по 29 червня 2018 року у сумі 166 919,51 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.
Процесуальні дії у справі
Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2019 року.
Позиції сторін
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, причин свого неприбуття не вказав, проте, у матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с. 26).
Відповідач в судове засідання також не прибув, про його дату, час і місце повідомлявся неодноразово шляхом направлення судових повісток за зареєстрованими місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дня судового засідання, а тому в силу положень ч. 11 ст. 182 ЦПК України, з урахуванням норми ч.9 ст. 10 того ж Кодексу, вважається таким, що належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
При цьому, відповідач причин своєї неявки не вказував, будь яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляв, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх умов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач більш ніж двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
За такого, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.
Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи
У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого.
Зокрема, суд установив, що 20 серпня 2008 року відповідач підписав заяву, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Товари в розстрочку», із яких вбачається, що він отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. зі сплатою базової процентної ставки у розмірі 2% на місяць, які нараховуються на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік.
Розмір щомісячних платежів, включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді становив 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості.
Щомісячні платежі відповідач зобов`язався вносити до 25 числа місяця, наступного за звітним.
При цьому, процентна ставка на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становила 3%.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30 квітня 2019 року позивач має заборгованість перед банком на загальну суму 254 177,86 грн., а саме : 4 755,80 грн. заборгованість за кредитом, 244 635,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 766,39 грн. заборгованість за пенею та комісією.
Проте, суд, розглядаючи спір в межах позовних вимог, тобто у частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків, виходив із такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
А згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Про факт отримання відповідачем кредиту у банку, зокрема, свідчить те, що останній, відповідно до наданого позивачем розрахунку, сплачува кошти у рахунок погашення своїх зобов`язань.
Крім того, банк не надав належних і допустимих доказів збільшення кредитного ліміту, аби утворилась заборгованість за тілом у розмірі 4 775,80 грн.
Із графіку заборгованості, що наданий банком, достовірно установити не є можливим коли саме і на скільки було збільшено кредитний ліміт.
Тому вимогу позивача про стягнення на його користь заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню у розміні 2 900,00 грн.
Стосовно вимоги про стягнення процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, то суд вважає її такою, що підлягає до часткового задоволення.
Так, як було вказано вище, на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на ті, що встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та ті, що обумовлені договором (договірні- розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
К даному випадку, згідно довідки, підписаної відповідачем, базова процентна ставка за користування кредитними коштами установлювалась на рівні 2,0 % на місяць, що нараховується на суму залишку заборгованості, що становить 24% на рік.
Проте, із розрахунку вбачається, що з з наступного дня за днем укладення кредитного договору, тобто з 21 серпня 2008 року, позивач обраховував відмотки, виходячи із 30 % на рік, а не з 24 %, як те передбачено довідкою про умови кредитування.
Так, за період з 21 серпня 2008 року по 31 серпня 2014 року відповідач нараховував відсотки за користування кредитними коштами на рівні 30% річних.
Проте, вже з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року процентна ставка була підвищена до 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року по 29 червня 2018 року (в межах заявлених позивачем) підвищена до 43,20 % річних.
При цьому, відсоткова ставка на рівні 3% на місяць (36% на рік), як слідує із цієї ж довідки, установлюється лише у разі несанкціонованого перевищення ліміту.
Однак, відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.
При цьому, кредитодавець ( у даному випадку позивач) зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.
У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Водночас, відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов, відповідно до якого Банк має право на зміну Тарифів. При цьому Банк зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.
Згідно п. 1.1.3.1.9. Умов Банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, який вказаний у Заяві, надавати держателю виписки про стан рахунку. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні держателя до комплексу Mobile- ІНФОРМАЦІЯ_1 Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлення.
Однак, у заяві, копія якої додана до позову, а так само і у довідці про умови кредитування ) посіб надання виписки про стан Картрахунку не вказаний.
Довідки містить лише приклади і відомості про погашення заборгованості з випередженням графіка або при погашенні заборгованості мінімальними платежами.
При цьому, позивачем не надано будь яких доказів того, що відповідач підключений до комплексу ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та він отримав повідомлення позивача про зміну процентних ставок або був повідомлений якимось іншим чином про збільшення процентної ставки, в, відповідно, й про збільшення щомісячного платежу.
За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає.
Як наслідок, суд не установивши обставин повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки та фактів несанкціонованого перевищення ним кредитного ліміту, а також домовленість сторін договору про визначення процентної ставки на рівні 24 % річних на суму залишку заборгованості, що підтверджується даними довідки про умови кредитування, вважає обґрунтованим застосувати відсоткову ставку у 24% річних щодо усього періоду кредитування.
Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ наданий Банком розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом.
Зокрема, суд вважає, що у разі, якщо позивачем не надано належних і допустимих доказів того, він у передбачений договором спосіб повідомив боржника про збільшення процентної ставки, то розмір заборгованості за процентами слід зменшити і нарахувати заборгованість, виходячи із відсоткової ставки 24% річних за період з 20 серпня 2008 року по 29 червня 2018 року (період, що заявлений позивачем), виходячи із розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 900,00 грн.
Таким чином, розмір заборгованості за відсотками становить : 2 900,00 х 24% : 360 днів х 3 600 днів = 6 960,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами у розмірі 6 960,00 грн.
У цілому, позов, з мотивів, що викладені вище, підлягає частковому задоволенню, тобто з відповідача на користь позивача 2 900,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6 960,00 грн. за відсотками, а всього на суму 9 860,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат
Стосовно ж стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1921, 00 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 155,79 грн., що становить 8,11 % від розміру заявлених позовних вимог.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 279, 280 -283 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 серпня 2008 року у сумі 9 860 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 900 (дві тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 6 960 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) грн. 79 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст. 354 ЦПК України щодо строку апеляційного оскарження судового рішення, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Суддя І.В. Явіца