Провадження № 2/522/2280/20
15 травня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.
за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та зобов`язання привести фасад будинку в попередній стан,
До Приморського районного суду м. Одеси 26 листопада 2019 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» до ОСОБА_1 , за яким просили стягнути із відповідачки на користь товариства завдану матеріальне шкоду у розмірі 87 396, 38 грн. та зобов`язати відповідачку за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку та відновити торцевий фасад будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилились на те, що ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» є власником нежитлового підвального приміщення №810 за адресою АДРЕСА_1 . Над приміщенням позивача знаходиться квартира №10 , власником якої є відповідачка ОСОБА_2 .
Посилались на те, що на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/58 ДАБК було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті. Відповідно до акту позапланової перевірки було встановлено, що за вказаною адресою на фасаді будинку самовільно улаштована металева конструкція (металева драбина), роботи по її улаштуванню проведені без отримання права на їх виконання, що є порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 01 лютого 2019 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №35 від 29.01.2019 року було здійснено демонтаж металевої конструкції (металевої драбини), самовільно улаштованої на фасаді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
За викладених обставин посилались на незаконність дій відповідачки із влаштування металевої драбини, внаслідок яких товариству було завдано матеріальну шкоду у розмірі 87 396, 38 грн., які необхідні для відновлення пошкодженого фасаду приміщення № 810 , пошкодженої рекламної конструкції, плитки на порозі, дощового піддашку, частини водостоку та на додаткові послуги охорони 01, 02, 03 лютого 2019 року. Також вважають, що відповідачка повинна самостійно за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку та відновити торцевий фасад будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 13.12.2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні 09.01.2020 року.
У зв`язку з неявкою сторін 09.01.2020 року розгляд справи відкладено на 10.02.2020 року.
Ухвалою суду від 10.02.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 03.03.2020 року.
У зв`язку з неявкою сторін 03.03.2020 року розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року.
У судове засідання 05.05.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача, згідно якої просив справу розглянути за їх відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Суд вбачає, що сторона відповідача була сповіщена про розгляд справи, проте у встановлений строк заяв по суті справи не подала, причини неявки суду не повідомила та жодних клопотань до суду не заявляла.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 15.05.2020 року.
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступних висновків.
Із матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» є власником нежитлового підвального приміщення №810 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17889148 від 26.02.2008 року.
Над приміщенням позивача знаходиться квартира №10 , власником якої є відповідачка ОСОБА_2 .
Із позову та фотокарток, долучених до нього, вбачається, що 27 січня 2019 року відповідачка здійснила зміну фасаду будинку, в якому розташоване приміщення позивача, шляхом самовільного демонтажу рекламних конструкцій, які знаходились на фасаді приміщення, а також шляхом встановлення металевої драбини на других поверх до свого приміщення. Під час монтажу металевої конструкції (металевої драбини) було демонтовано та пошкоджено рекламну конструкцію позивача, демонтовано дощовий піддашок та частину водостоку, що призвели до того, що дощові води збігали із фасаду будинку безпосередньо до самого приміщення позивача. Під час самовільного улаштування металевої конструкції (металевої драбини) було пошкоджено плитку порогу на вході до приміщення позивача та пошкоджено частину фасаду житлового будинку, а саме фасад приміщення № 810 (власність позивача).
Також згідно позову, під час монтування драбини на вимоги представників позивача надати документи щодо законності такого монтування представник відповідачки почали сутички, в результаті яких було нанесені тілесні ушкодження представникам ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ».
За цим фактом представники ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» неодноразово зверталися до органів місцевої влади, а саме: 28 січня 2019 року до Управління ДАБК Одеської міської ради, 28 січня 2019 року до голови Одеської міської ради Труханова Г.Л. ,
З позову також вбачається , що 01 лютого 2019 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №35 від 29.01.2019 року було здійснено демонтаж металевої конструкції (металевої драбини), самовільно улаштованої на фасаді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що відповідачем йому мають бути відшкодовані матеріальні збитки на загальну суму 87 396, 38 грн., які необхідні для відновлення пошкодженого фасаду приміщення № 810 , плитки на порозі, дощового піддашку, частини водостоку (згідно кошторисного розрахунку від 07.02.2019 року вартість робіт 77 996, 38 грн.), пошкодженої рекламної конструкції (згідно комерційної пропозиції вартість - 7000 грн.) та додаткові послуги охорони за 01, 02, 03 лютого 2019 року (згідно рахунку на оплату №823 від 05.02.2019 року - 2 400, 00 грн.).
Також заявлено вимоги щодо зобов`язання відповідачки за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку та відновити торцевий фасад будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 13 Конституції визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Аналогічні за змістом положення закріплено у статті 319 ЦК України.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначені п.1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року. Даними положеннями визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Виходячи з вищевикладених норм чинного законодавства, власник квартири вправі здійснювати ремонт і зміни в кватирі, і не порушуючи права інших власників квартир. При цьому перенесення і влаштування дверних прорізів відноситься до елементів перепланування, яке не допускається у разі наявності погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, погіршення умов проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі.
Відповідно до пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
Чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого частиною третьою статті 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу або іншої зацікавленої особи є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.
У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.
Верховним Судом України у постанові від 19 листопада 2014 у справі № 6-180цс14 та у постанові від 24 червня 2015 у справі № 6-381цс15 викладено правову позицію згідно якої, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також органів державного архітектурно-будівельного контролю, можуть заявляти й інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, 2004 року, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ», який є власником приміщення, розташованого під квартирою відповідачки, наділений правом на звернення до суду з вимогою про приведення фасаду будинку у попередній стан, оскільки унаслідок здійсненого відповідачкою монтажу металевої конструкції було демонтовано та пошкоджено рекламну конструкцію, демонтовано дощовий піддашок та частину водостоку, розташованих на фасаді приміщення позивача.
Суд вбачає, що вказане перепланування є порушенням Правил, оскільки пунктом 1.4.4 визначено, що не допускається переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту.
За загальним правилом використання власності не може завдавати шкоди правам та інтересам суспільства. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства.
Вказані положення містяться у статті 319 ЦК України.
Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом.
Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.
Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 16 Закону України від 16 листопада 1992 року «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.
Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.5 Правил перепланування дозволяється робити лише після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.
Отже, до початку здійснення будівельних робіт, у тому числі і облаштування додаткового входу шляхом монтажу металевої драбини за адресою АДРЕСА_1 , відповідачка повинна була отримати згоду всіх співвласників будинку, а також балансоутримувача будинку та погодити здійснення зазначених робіт з уповноваженими органами у визначеному законом порядку.
Разом із тим, відповідачкою не надано суду відповідних доказів в підтвердження правомірності своїх дій.
При цьому позивачем не надані належні докази щодо факту влаштування відповідачем двірного прорізу у капітальній стіні будинку, що також не вбачається і з наданих фотографій, у зв`язку з чим відсутні підстави зобов`язувати відповідача за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Таким чином з огляду на викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» в частині вимог щодо відновити торцевий фасад будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та вважає за можливе їх задовольнити.
У частині вимог щодо відшкодування матеріальних збитків суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та матеріальної шкоди.
Відповідно до ЦК власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.
Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пленум Верховного суду України у п. 2 своїй постанови № 6 від 27.03.92 р «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, встановивши, що позивач довід факт завдання йому матеріальних збитків, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до пошкодження майна позивача, суд приходить до висновку, що товариство має право на відшкодування збитків із боку відповідачки.
Згідно заявлених вимог, розмір матеріальних збитків становить 87 396, 38 грн. та складаються з наступного:
- витрат, необхідних для відновлення пошкодженого фасаду приміщення № 810 , плитки на порозі, дощового піддашку, частини водостоку (згідно кошторисного розрахунку від 07.02.2019 року вартість робіт 77 996, 38 грн.);
- витрат, необхідних для відновлення пошкодженої рекламної конструкції (згідно комерційної пропозиції вартість - 7000 грн.);
- додаткових витрат на послуги охорони за 01, 02, 03 лютого 2019 року (згідно рахунку на оплату №823 від 05.02.2019 року - 2 400, 00 грн.).
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Між тим, суд не приймає в якості доказів, наданих позивачем на підтвердження витрат, необхідних для відновлення порушеного права, - комерційну пропозицію на виготовлення та монтаж фасадної вивіски, згідно якої вартість робіт складає 7000 грн., оскільки позивачем окрім даної пропозиції, яка не є відповідним платіжним документом, не надано доказів на укладення відповідного договору на виготовлення та монтаж такої фасадної вивіски, доказів отримання відповідного рахунку на сплату таких робіт. Також суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ рахунок на оплату послуг охорони №823 від 05.02.2019 року на суму 2 400 грн., оскільки покупцем за вказаним рахунок вказано ТОВ «Гаджет Трейдінг» (товариство відмінне від позивача), та окрім того позивачем не надано доказів здійснення оплати таких послуг.
Таким чином з огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині відшкодування товариству наступних збитків: витрат, необхідних для відновлення пошкодженої рекламної конструкції (згідно комерційної пропозиції вартість - 7000 грн.); додаткових витрат на послуги охорони за 01, 02, 03 лютого 2019 року (згідно рахунку на оплату №823 від 05.02.2019 року - 2 400, 00 грн.), та в цій частині позову відмовляє.
При цьому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки відшкодування збитків у розмірі 77 996, 38 грн. згідно наданого кошторису на оздолювальні роботи по відновленню фасаду (а.с.10-11)., оскільки їх завдання відповідачем не спростовано.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 11, 16, 22, 319, 321, 386, 391, 1166, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та зобов`язання привести фасад будинку в попередній стан - задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_5 ) за власні кошти відновити торцевий фасад будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 1 5.05.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.