У Х В А Л А

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 450/3537/17

провадження № 61-2203ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області, про визнання права власності, скасування права власності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У 2017 році ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання права власності, скасування права власності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :09:000:0197 розташовану в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області. Скасовано право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :04:000:0882, зобов`язано Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівській області) внести відомості про межі земельної ділянки кадастровий номер № :09:000:0197 до Державного земельного кадастру України.

04 листопада 2019 року ГУ Держгеокадастру у Львівській областіподало апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області обізнано про існування справи в суді, проте не скористалося своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений законом, хоча мали об`єктивну можливість це зробити.

22 січня 2020 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник зазначав, що повний текст судового рішення ним отримано 27 грудня 2019 року, що підтверджується відтиском штрих-коду з проставленим вхідним реєстраційним номером та датою надходження на супровідному листі Львівського апеляційного суду, проте не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Львівський апеляційний суд постановив ухвалу 26 листопада 2019 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 26 грудня 2019 року, а заявник звернувся до суду із касаційною скаргою 22 січня 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

На виконання вимог ухвали від 10 лютого 2020 року заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження, оскільки повний текст постанови апеляційного суду він отримав 27 грудня 2019 року, що підтверджується копією супровідного листа.

Враховуючи те, що скаргу подано 22 січня 2020 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України. Тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про пропущення строку на апеляційне оскарження, не врахував те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження про отримання заявником оскаржуваного рішення.

Крім того, заявник зазначає, що дізнався про рішення суду і вказаний позов після звернення ОСОБА_3 про виконання цього рішення.

З огляду на викладене, ГУ Держгеокадастру у Львівській області просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та направити до апеляційного суду на новий розгляд.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції встановив, що в судовому засіданні 11 квітня 2018 року замінено третю особу на стороні відповідача, - Відділ держземагентства у Пустомитівському районі на ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Ці особи викликались у судові засідання призначені на 17 липня 2018 року, 09 серпня 2018 року, 13 вересня 2018 року, 03 жовтня 2018 року та 30 жовтня 2018 року (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень а. с. 99, 104, 111, 119, 128). У жодному із вказаних вище судових засідань представник ГУ Держгеокадастру у Львівській області не був присутній та жодних клопотань, пояснень від нього не надходило.

Повний текст оскаржуваного рішення складено 30 жовтня 2018 року, а апеляційна скарга подана 04 листопада 2019 року, тобто після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області було обізнано про існування справи в суді, проте, не скористалося своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги у строк, визначений законодавством, хоча мали об`єктивну можливість це зробити.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне провадження виникнення обставин непереборної сили.

Отже, у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків, передбачених пунктами 1-2 статті 358 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області подано апеляційну скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення суду, а наведені відповідачем доводи не свідчать про наявність випадків передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відомостей, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області пропустило строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставинзазначених у статті 358 ЦПК України суду не надано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

За таких обставин, відмова у відкритті апеляційного провадження є законною та обґрунтованою, оскільки відповідає частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області, про визнання права власності, скасування права власності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак