Справа № 536/1759/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м.Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Колотієвського О.О.,

при секретарі Пасєчніковій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву представника ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - Пасюка Василя Володимировича про зупинення провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання представник ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - Пасюк Василь Володимирович заявив клопотання про зупинення провадження по справі, яке обгрунтував тим, що в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває цивільна справа № 524/1778/20 за позовом ТОВ Фірма «ВІТЕКО» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, тому доцільно зупинити провадження до розгляду цієї справи, оскільки в разі визнання договору позики недійсним, така обставина спростує доводи позивача щодо необхідності стягнення коштів за таким договором.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти зупинення розгляду справи, оскільки вважала що розгляд позову у Автозаводському районному суді м. Кременчука Полтавської області не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття відповідного рішення, оскільки суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, приходить до такого висновку:

Відповідно до ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З викладеного вбачається обов`язок суду зупинити відповідне провадження у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

З огляду на зазначену вимогу закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Так, 26 лютого 2020 року представник ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - ОСОБА_3 надіслав на адресу суду клопотання про поновлення пропущеного строку на подання клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ВІТЕКО» - про стягнення коштів відмовлено у зв`язку з тим, що відповідачем у справі не надано жодного доказу наявності поважної причини пропуску подання клопотання про призначення експертизи, тому підстави для поновлення процесуального строку відсутні.

Предметом розгляду справи в Автозаводському районному суді м. Кременчука Полтавської області є визнання договору позики недійсним, який є предметом розгляду цієї справи. З матеріалів справи вбачається, що разом з пред`явленням позову також заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи для з`ясування питання, чи підписував спірний договір представник ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - ОСОБА_4 .

Суд зауважує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Однією з гарантій п. 1 статті 6 Конвенції є незалежність та безсторонність судової влади.

У справі „Pullar v. United Kingdom" Суд вказав, що судова практика передбачає два критерії для встановлення безсторонності суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції. По-перше, потрібно встановити, що суд був суб`єктивно безсторонній, тобто жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість. По-друге, суд повинен бути об`єктивно безсторонній, тобто передбачається існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього".

Ефективне право визначається за таким принципом: сторони у справі мають право надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі. Це право можна вважати ефективним тільки за умови, щозауваження були «заслухані», тобто відповідно розглянуті судом. Тобто, «суд» має проводити належний розгляд поданих документіві доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів (Kraska v. Switzerland(Краска проти Швейцарії), § 30;(Van de Hurk v. the Netherlands(Ван де Гурк проти Нідерландів), Perezv. France(Перез проти Франції)[ВП], § 80). З метою забезпечення ефективності гарантованого цією статтею права, органи влади мають демонструвати «належне ставлення» до заявника.

Так у відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції: 49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_3 проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шляхом експертного дослідження одним із результатів такого може бути спростовано проставлення підпису ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - ОСОБА_4 та з цих підстав суд може задовольнити позов про визнання договору позики недійсним, що за своєю суттю матиме преюдиційне значення для встановлення обставин спору, тому у суду виникає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 524/1778/20 за позовом ТОВ Фірма «ВІТЕКО» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, тому суд вважає необхідним зупинити провадження по даній справі.

Керуючись ст.251 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ТОВ Фірма «ВІТЕКО» - Пасюка Василя Володимировича про зупинення провадження по справі задовольнити.

Зупинити провадження по цивільній справі № 536/1759/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ВІТЕКО» - про стягнення коштів - до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 524/1778/20 за позовом ТОВ Фірма «ВІТЕКО» до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Колотієвський