Справа № 161/1126/20
Провадження № 2/161/1388/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 травня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2011 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утриманням яких займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає .

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнути в її користь судові витрати в розмірі 2000грн

Представник позивача подала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2011 року до 18 грудня 2019 року.

Як випливає із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29 липня 2011 року, актовий запис № 92, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 квітня 2009 року, актовий запис №58, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , є позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

Судом встановлено, що діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач є їх батьком, проте в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із того, що діти сторін, на момент звернення позивача до суду з позовом не досягли повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання, до досягнення старшою дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ч.1 ст.182 СК України, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін та дітей, і дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1600грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.

З огляду на те, що позивач за законом при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено, спір доведено до суду з вини відповідача, судовий збір в розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат позивача на правову допомогу в матеріалах справи міститься лише копія ордеру серії ВЛ №000,072255 на надання правової допомоги адвокатом Курбай Л.М. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.(а.с.16-17)

Матеріали справи не містять копії договору про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.), докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт, тощо) чи інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зважаючи на відсутність документального підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, інших судових витрат, заявлені вимоги про відшкодування судових витрат в сумі 2000грн. не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12 , 81, 133, 137, 259-263, 268, 273, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі , в розмірі по 1600грн, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.01.2020року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 в дохід держави 840,80грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2020р.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.