"13" травня 2020 р. Справа № 363/1689/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю.

за участі секретаря: Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку 12.05.2020 року передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:160:0167, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2014 р., номер запису про право власності 6615518, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18; земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:160:0168, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2014 р. номер запису про право власності 6615096, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18; житловий будинок, загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 48.9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2014 р. номер запису про право власності 6085786, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18.; заборонити суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особа, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовного нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме зазначених земельних ділянок та житлового будинку. В обґрунтування поданої заяви вказала, що 08.08.2014 між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 31.10.2014 року ОСОБА_1 (позикодавець) передала, а ОСОБА_2 (позичальник) прийняла у власність 458 430 грн., що є еквівалентом суми 35 400 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору (1 долар = 12,95 грн.), до підписання цього договору. Зазначену суму грошей позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві готівкою в строк до 31.04.2015 року. З метою забезпечення виконання основного зобов`язання, 08.08.2014 року між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку зазначене майно. На зазначені об`єкти нерухомості було накладено заборони відчуження приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. з внесенням до Державну реєстру речових прав на нерухоме майно обтяжень та запису про іпотеку. ОСОБА_2 неналежним чином виконала свої зобов`язання за договором позики від 08.08.2014 року, з урахуванням договору про внесення змін № 1 від 31.10.2014 року та не повернула заявнику 35 400 доларів США за комерційним курсом ПАТ «ПриватБанк». 06.05.2020 року заявником було виявлено, що обтяження та записи про іпотеку припинені та вилучені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.07.2018 року державним нотаріусом Пушняк М.О., на підставі рішень державного реєстратора. Зазначила, що з будь-якими заявами, як іпотекодержатель вказаного майна, щодо припинення та вилучення обтяжень з реєстру не зверталася, а відтак таке припинення відбулося незаконно. Сума, яку просить стягнути з відповідача позивач є істотною, а тому вжиття заходів забезпечення позову є єдиною гарантією ефективного судового захисту та реального поновлення порушених прав позивача. Без вжиття заходів забезпечення позову може продовжитись подальше відчуження або обтяження предмета іпотеки, що унеможливить ефективний захист права в межах пред`явленого позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного просить задовольнити її заяву та накласти арешт.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову, вагомість поданих доказів при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подана заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. У ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження відповідачем вказаної земельної ділянки на користь третіх осіб і це призведе до утруднення виконання можливого рішення суду. Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, оскільки з моменту припинення та вилучення обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно минуло вже майже два роки.

Крім того, з долучених до матеріалів заяви доказів, не можливо встановити, за яких саме обставин відбулося припинення та вилучення обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки строк дії договору з повернення позики, як зазначає заявник закінчився 31.04.2015 року, обтяження були вилучені в липні 2018 року, а за захистом своїх прав до суду заявник звертається в травні 2020 року. Доказів щодо продовження строку дії договору суду не надано, як і не надано будь-яких інших належним та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин у заяві.

Враховуючи, те що заявником не наведено об`єктивних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Котлярова