Провадження № 2/522/2491/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року укладеного на «Одеській універсальній біржі « Центр».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 07 квітня 1997 року між членами Одеської універсальної біржі « Центр» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено Договір № Н/97-0242 про купівлю-продаж нерухомого майна від 07 квітня 1997 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , який було зареєстровано в Одеській універсальній товарній біржі «Центр». 14 квітня 1997 року зазначений договір був зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстрованим номером 141 пр-стр. 77-р № 444 на ім`я ОСОБА_7 . Договір не був нотаріально посвідчений. Також вказує, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто нею було передано, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 6000 грн. за продаж вищевказаної квартири.

Крім того, позивачем вказано, що вона в період 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 січня 1986 року. 06 грудня 1986 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище ОСОБА_9 . Проте, 29 червня 2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 та має прізвище ОСОБА_11 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20 лютого 2020 року.

У судове засідання 20 лютого 2020 року з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 20 лютого 2020 року відповідачі не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судове засідання відкладено на 24 березня 2020 року, у зв`язку з неявкою відповідачів.

У судове засідання 24 березня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись. Судове засідання відкладено на 30 квітня 2020 року, у зв`язку із надходженням до суду заяви від представника позивача про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 30 квітня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м, яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 17,9 кв.м., та двох коридорів, туалету та кухні.

Вказаний договір був укладений на Одеській універсальній товарній біржі « Центр» та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості» під № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за ОСОБА_7 було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстрованим номером 141 пр-стр. 77-р № 444.

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ОСОБА_7 передала, а відповідачка прийняла грошову суму у розмірі 6 000 грн. за продаж вищевказаної квартири, а 14 квітня 1997 року зазначений договір був зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстрованим номером 141 пр-стр. 77-р № 444 на ім`я ОСОБА_7 .

В період 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 січня 1986 року, актовий запис 92 від 26 січня 1986 року. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище ОСОБА_9 .

29 червня 2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 та має прізвище ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з книги реєстрації актів про одруження № 56/2005 Відділ РАЦС м. Архем, актовий запис 16/1023.3.

Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року .

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним, виходячи з наступного.

Оскільки спірний договір був підписаний сторонами 07 квітня 1997 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.

На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в липні 1997 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний власник, що порушує її права.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

У відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, у судовому засіданні доведено, що умови договору сторони виконали належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_12 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року, а саме квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на Одеській універсальній біржі «Центр», який зареєстрований 14 квітня 1997 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 141 пр-стр. 77-р № 444.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження початок якого відчисляється з наступного дня після закінчення строку дії карантину.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 травня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена