Справа № 766/9536/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільної сумісної власністю,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільної сумісної власністю, посилаючись на те, що з січня 1988року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу ОСОБА_2 за спадковим договором від 20.01.2010року отримала у спадок 42/100 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , вартістю станом на 15.01.2010року 22 920,00грн. Вартість однієї сотої частки квартири становить 545,93 грн. (22 972 : 41/100 =545,93), а вартість всієї квартири у 2010 року складала 54 593,00грн.(545,93?100=54593).

Актом технічного обстеження квартири від 03.12.2012року. складеного Інспекцією з нагляду за станом жилого фонду при департаменті Житлово-комунального господарства встановлено, що спірна квартира перебувала у жахливому технічному стані, протягом тривалого часу не проводився поточний ремонт, запірні та водозбірна арматури, санітарні пристрої знаходилася в незадовільному технічному стані, інженерні комунікації перевищили нормативно-експлуатаційні строки, що без проведення капітального ремонту потягне прорив труб, та як наслідок може привести до затоплення жилих приміщень

Власники квартири не дотримувалися правил експлуатації та утримання інженерних комунікації, що приводило до неодноразового затоплення розташованих нижче квартир та спонукало сусідів звертатися до Інспекції з нагляду за станом жилого фонду Житлово-комунального господарства.

Власник 58/100 квартири ОСОБА_3 з 2010 року не цікавився своїм майном, не виконував обов`язки по утриманню майна та оплати комунальних послуг, а з 2010року перебуває за межами країни.

У 2012році він з дружиною власними силами виконали частину ремонтних робіт, частину виконували наймані майстри, що підтверджується відповідними кошторисами, чеками на придбання товарів, накладними на отримання товарно - матеріальних цінностей, розрахунками та розписками. Під час ремонту були замінені всі без виключення інженерні комунікації, вікна на метало пластикові та вхідні двері, проведено стяжку, штукатурку полів стін, стелі, закуплено всі матеріали та виконано декоративні роботи.

Фактично уся квартира була капітально відремонтована силами та за кошти його та дружини, яка в даний час заперечує його причетність до проведеного ремонту.

Відповідно до експертного висновку від 03.10.2018року проведеного Таврійською експертною колегією ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 , складає 1 159 920,00грн., що в 200-ті разів перевищує її вартість у 2010році.

Вважає, що ним вкладено фактичні та майнові зусилля щодо ремонту та утримання нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, спірна квартира відповідно до норм ст.ст.60-61,63,69-71СК України є сумісною власністю подружжя, а частка відповідача ОСОБА_3 не є значною, виходячи з оцінки майна після капітального ремонту та ним не здійснювалося жодних дій з утримання, розпорядження або використання майна з 2010року.

З огляду на викладене позивач просив визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10.09.2019року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідачі відповідь на позов до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріального правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямого визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зі частиною першою статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справа про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» за №11 від 21.12.2007року майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою(шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя чи їх обох.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с.26).

Відповідно до нотаріально посвідченого спадкового договору від 20.01.2010року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у випадку смерті відчужувача ОСОБА_4 право власності на належні їй 42/100 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_3 переходить до набувача ОСОБА_2 в разі виконання нею умов цього договору та після смерті відчужвача, реєстровий номер 3-48 (а.с.3).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 42/100 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на підставі спадкового договору від 20.01.2010року виданого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою(а.с.6).

Власником 58/100 частини квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1998року та договору дарування від 16.10.2006року. р. 6151(а.с.4-5).

Актом технічного обстеження квартири АДРЕСА_4 , складеного комісією в складі представників по нагляду за станом жилого форду при департаменті Житлово-комунального господарства Херсонської міської ради 03.12.2012року підтверджено, що у квартирі тривалий час не проводився поточний ремонт. Інженерні комунікації, запірні та водорозбірна арматура, санітарні пристрої знаходилася в незадовільному технічному стані.

Подальша експлуатація інженерних комунікації (без проведення капітального ремонту) потягне за собою порив трубопроводів, та як наслідок, затоплення розташованих нижче квартир. Власники квартири не дотримуються правил експлуатації і утримання інженерних комунікацій розташованих у квартирі(а.с.7-9).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що 42/100 частки квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат його чи подружжя, та в якому об`ємі, що відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України є його обов`язком.

В матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази того, що капітальний ремонт в квартирі, проводився за згодою співвласника квартири ОСОБА_3 із часткою 58/100 і, що до нього були пред`явленні вимоги про відшкодування витрат на ремонт квартири, у тому числі належної йому частки у спільній частковій власності.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може погодитись з доводами позивача що саме за його кошти проводилися ремонтні роботи, оскільки у квитанціях, товарних чеках, накладних, на які посилається позивач не зазначено взагалі прізвища позивача, як замовника послуг і не підтверджує факт оплати даних послуг за його власні кошти, і його трудової участі у збільшення 42/100 частин вартості квартири, належної ОСОБА_2 , яка заперечує його причетність до ремонту та в праві власності.

Безпідставними є посилання позивача на визначену Таврійської експертною колегією станом на 03.10.2018року ринкову вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , як на підставі збільшення вартості квартири внаслідок проведеного капітального ремонту, оскільки майно, яке належить одному з подружжю, може бути віднесено до спільної сумісної власності лише в разі істотності збільшення вартості майна внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого подружжя, а не з підстав збільшення цін на ринку нерухомості, до того ж на час укладення спадкового договору, тобто станом на 20.01.2010 року ринкова вартість квартири не визначалася.

Саме, такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №640/13553/14-ц, який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Позбавленими правового обґрунтування є вимоги позивача про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_4 , у тому числі і на 58/100 частки, яка належить ОСОБА_3 , оскільки відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, проведення капітального ремонту в квартирі, право власності на 58/100 частин, якої належить співвласнику ОСОБА_3 не може бути передбаченою законом підставою позбавлення власника належного йому майна та визнання із цих підстав квартири спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_4 , спільною сумісною власністю подружжя,

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 57, 60-62 СК України, ст.ст. 11,15-16 ЦК України, керуючись ст.ст.3-7, 9-13, 76,81, 141, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільної сумісної власністю подружжя відмовити.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко