Справа №473/4262/19 Головуючий суду першої інстанції Вуїв О.В.
Провадження №22-ц/812/660/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року, постановлену о 16 год. 07 хв. під головуванням судді Вуїва О.В. в приміщенні суду в м.Вознесенськ Миколаївської області, за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування повідомлення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду вищезазначену скаргу, яку обґрунтовував наступним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року заявника було поновлено на посаді заступника директора філії «Центр з будівництва та ремонту колій» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 30 серпня 2019 року. В зазначеній частині рішення суду було допущено до негайного виконання.

Цього ж дня Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист про поновлення заявника на роботі.

24 січня 2020 року вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі Печерський ВДВС м.Києва).

Однак, він не був прийнятий до виконання державними виконавцем Коваль Л.І., а було винесено 31 січня 2 020 року повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п.1-3 Розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 р. №145-ІХ, яким, на думку державного виконавця, забороняється вчиняти виконавчі дії щодо АТ «Укрзалізниця», в тому числі і щодо поновлення на роботі.

Скаржник вказував, що зазначені дії державного виконавця не відповідають положенням вищевказаного Закону та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заборона на вчинення виконавчих дій стосується об`єктів прав державної власності, але не стосується виконання обов`язкового на всій території України рішення суду немайнового характеру, зокрема поновлення на роботі. Згідно з ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду про поновлення на роботі виконується невідкладно.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Печерського ВДВС м.Києва від 31 січня 2020 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №473/4262/19, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 23 січня 2020 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Центр з будівництва та ремонту колій» АТ «Укрзалізниця» з 30 серпня 2019 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Печерського ВДВС м.Києва Коваль Любові Іванівни від 31 січня 2020 року про повернення ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого документу, а саме виконавчого листа, виданого 23 січня 2020 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області на виконання рішення суду від 23 січня 2020 року у справі №473/4262/19, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Центр з будівництва та ремонту колій» АТ «Укрзалізниця» з 30 серпня 2019 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019р. №145-ІХ (далі Закон №145-ІХ від 02.10.2019р.), не передбачено заборони щодо виконання судових рішень, пов`язаних із поновленням на посаді незаконно звільненого працівника. Вказаним Законом встановлено виключно заборону вчиняти виконавчі дії майнового характеру щодо об`єктів права державної власності, відносно яких діяла заборона на їх приватизацію.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, боржник зазначав, що державним виконавцем правильно застосовано положення Закону №145-ІХ від 02.10.2019р. та повернуто ОСОБА_1 виконавчий лист.

Заявником подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Укрзалізниця» №1746/ос від 29 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора філії «Центр з будівництва та ремонту колій» АТ «Укрзалізниця», поновлено ОСОБА_1 на вищезазначеній посаді з 30 серпня 2019 року, стягнуто на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 109 687,50 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання.

Цього ж дня Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаді (т.2 а.с.81).

24 січня 2020 року він був пред`явлений ОСОБА_1 до виконання до Печерського ВДВС м.Києва, про що свідчить його заява про відкриття виконавчого провадження (т.2 а.с.82).

31 січня 2020 року вказаний виконавчий лист на підставі повідомлення державного виконавця Печерського ВДВС м.Києва Коваль Л.І. був повернутий ОСОБА_1 без прийняття до виконання з посиланням на п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п.1-3 Розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №145-ІХ від 02.10.2019 р.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2020 року скасовано. По справі ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За нормами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ від 02.06.2016 р.), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 р. виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 зазначеного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За статтею 65 Розділу VІІІ «Виконання рішень немайнового характеру» Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 р. рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа (п.9 ч.4 ст.4 Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 р. та п.4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5)).

Згідно з п.п.1-3 Розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 р. №145-ІХ, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на час її розгляду був правильним.

Вищевикладені норми законодавства передбачають право заявника на працю, обов`язковість до виконання судових рішень та невідкладне виконання рішень про поновлення на роботі.

Отже, державний виконавець повинен був розпочати виконавчі дії на підставі виконавчого листа про поновлення заявника на роботі.

Його посилання на п.п.1-3 Розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 р. №145-ІХ при поверненні без виконання виконавчого листа про поновлення на роботі, колегія суддів вважає хибними.

Зі змісту Закону вбачається, що він спрямований на захист протягом трьох років з дня набрання ним чинності об`єктів права державної власності, а саме їх майна від можливого відчуження.

Оскільки у даному випадку йшла мова про виконання рішення у трудових правовідносинах, а тим більше про поновлення працівника на роботі, вказаний Закон не підлягав застосуванню.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано було визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Печерського ВДВС м.Києва Коваль Л.І. про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа про поновлення на роботі.

Скасування рішення суду про поновлення заявника на роботі не впливає на законність оскаржуваної ухвали, оскільки на час її постановлення рішення суду скасовано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, тому що вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 14 травня 2020 року.