справа №619/3577/19
провадження №6/619/42/20
УХВАЛА

іменем України

5 травня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

стягувач: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

державний виконавець: ОСОБА_3 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Зощенка О.С. звернулася до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року по справі № 619/3577/19. Просила змінити спосіб виконання вказаного рішення суду наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на причеп « НОМЕР_3 » 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 ; ОСОБА_2 компенсується вартість Ѕ частини автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 в розмірі 84 775,00 грн та Ѕ частини причепа «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 в розмірі 3400,00 грн, а всього в сумі 88 175,00 грн; Із суми грошової компенсації в розмірі 88 175,00 грн здійснюється погашення заборгованості ОСОБА_2 в зведеному виконавчому провадженні наступним чином: 54783,70 грн використовується на погашення заборгованості перед ОСОБА_1 станом на 01.03.2020; 33391,30 грн використовується на погашення чергових платежів перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Заява про зміну способу виконання рішеннясуду обґрунтована тим, що державним виконавцем не виявлено будь якого майна (крім автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 та причепа «ЛЕВ НОМЕР_5 » 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 , Ѕ частинна яких належить стягувачу) належного боржнику, на яке може бути звернено стягнення. Також державним виконавцем не виявлено якихось джерел доходу боржника (заробітної платні, доходів від підприємницької діяльності, пенсії, тощо), на який може бути звернення стягнення. Таким чином, існують достатні підстави вважати, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2019 по справі № 619/3577/19 не буде виконано, адже відповідно до вимог ст. 46 закону України «Про виконавче провадження», в даному випадку, в першу чергу підлягає задоволенню вимоги по сплаті аліментів (41 448,75 грн. + 4000.00 грн. + 4000.00 грн.), а потім всі інші вимоги. Станом на 16.04.2018 згідно зі звітами про середню ринкову вартість майна середня ринкова вартість причепа «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 становить 6800,00 грн, а середня ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_2 становить 169 550,00 грн. Враховуючи те, що з моменту оцінки транспортного засобу та причепа минуло близько 2 років і їх вартість за цей строк знизилася, а приймаючи до уваги, що світ стоїть на порозі глобальної економічної кризи, викликаної коронавірусом COVID-19 вважаю, що реалізувати транспортний засіб та причеп за зазначеною ціною буде неможливо. Крім того, наразі державним виконавцем здійснено арешт та вилучення транспортного засобу та причепа з метою їх реалізації для виконання судових рішень (по сплаті аліментів, додаткових витрат і т.і.). Але наразі, відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2019 по справі № 643/8695/17 автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 та причеп « НОМЕР_6 НОМЕР_5 » 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим за час шлюбу і за стягувачем та боржником визнано право власності на Ѕ частину вказаного майна. Отже, наразі боржнику належить лише Ѕ частина транспортного засобу та причепа і до отримання грошової компенсації в розмірі 88 175,00 грн, Ѕ частина транспортного засобу та причепа знаходиться у власності стягувача, відповідно до рішення суду у справі № 619/3577/19. Тобто наразі державний виконавець може реалізувати лише Ѕ частину транспортного засобу та причепа, а після отримання компенсації в розмірі 88 175,00 грн (при цьому, в першу чергу підлягає задоволенню вимоги по сплаті аліментів) та переоформлення Ѕ частини майна на боржника може здійснити реалізацію іншої Ѕ частини транспортного засобу та причепа. Таким чином, стягувач вважає, що рішення суду взагалі не може бути виконаним. Враховуючи зазначені обставини, стягувач пропонує змінити спосіб виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2019 по справі № 619/3577/19.

У судове засідання учасники справи та заінтересовані особи не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Начальник МРВ ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав до суду заперечення, в яких просив справу розглядати у відсутність представника відділу та відмовити у задоволенні заяви, оскільки після реалізації арештованого майна боржника, кошти отримані від його продажу, будуть розподілені відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим, не вбачається істотних умов, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З урахуванням приписів абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення зазначеного питання.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсації вартості Ѕ частини автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 у сумі 84 775,00 грн та грошову компенсації вартості Ѕ частини причепа «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 у сумі 3400,00 грн, а всього грошову компенсацію в розмірі 88 175,00 грн. З дня отримання грошової компенсації припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску білого кольору кузов № НОМЕР_1 р/н НОМЕР_2 . З дня отримання грошової компенсації припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину причепа «ЛЕВ 183121» 2014 року випуску р/н НОМЕР_4 .

22 листопада 2019 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60670927) з виконання виконавчого листа № 619/3577/19, виданого Дергачівським районним судом Харківської області.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 14 ЦПК при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Така ж норма міститься і в статті 435 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За правилами частин першої, третьої та сьомої статті 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду, постановивши з цього питання ухвалу.

Предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, пов`язані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення.

Положення статті 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення шляхом, зокрема, вирішення питання про стягнення коштів чи встановлення відповідного обов`язку щодо особи, яка такого обов`язку не мала, не має, чи на яку такий обов`язок не покладався і щодо якої відповідне рішення не ухвалювалося. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення, суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмету позову та щодо іншої особи. Протилежне суперечило б суті цивільного процесу, правилам, установленим щодо диспозитивності процесу, порядку провадження у відповідних справах і на відповідних стадіях процесу, кола учасників справи, їх процесуального статусу, прав і обов`язків сторін у процесі тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа № 2-55/10 провадження № 61-46129св18) зазначено, що при вирішенні питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість такого виконання.

Звертаючись до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, заявник як на підставу заявлених вимог посилається на неможливість виконання рішення суду.

Відповідно до письмових заперечень начальника МРВ ДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) немає істотних умов, які можуть ускладнити виконання рішення суду.

Обраний стягувачем спосіб виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.10.2019 по справі № 619/3577/19, який викладений у поданій до суду заяві, фактично змінює рішення суду по суті, а не змінює спосіб виконання судового рішення.

До того ж, обставини на які посилається стягувач, не дають суду підстав вважати про неможливість виконання рішення суду.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини виконання остаточних обов`язкових рішень національних судів становить невід`ємну частину провадження справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424, цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 435 ЦПК України, пунктом 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України строк, визначений статтею 354 цього Кодексу, продовжити на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.

Суддя Є. А. Болибок