Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1382/19
Провадження №: 2/332/34/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 ,третя особа: ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування збитків в порядку регресу, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.114-115).
Справа перебувала в провадженні судді Андрюшиної Л.А.У зв`язку із виходом судді ОСОБА_3 у відставку був проведений повторний автоматизований розподіл судової справи для визначення іншого судді. У відповідності до ст. 33 ЦПК України справа передана в провадження судді Сінєльніка Р.В. (а.с.115-116).
Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року до справи залучений в якості відповідача ОСОБА_1 (а.с.147).
Відповідач подав суду відзив на позов, згідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами, оскільки його відповідальність за шкоду спричинену третім особам внаслідок ДТП застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтрверджується полісом № АМ/1286886 від 23.03.2018 року, строк дії якого з 23.03.2018 по 22.03.2019 року. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 гривень. Згідно претензії розмір шкоди заподіяної ОСОБА_2 становить 88 984,60, тобто не перевищує ліміт відповідальності (а.с.129-132).
Ухвалою суду 19 грудня 2019 року було залучено до участі у справі якості третьої особи: ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.147).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений, просить розглянути позов без їх участі, про що надав суду відповідне клопотання.
Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі.
Представник ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 675/17-Т/Х/01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда» д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.5-9).
29.06.2018 року в м.Мелітополь на вул. Ломоносова, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що складено страховий Акт (а.с.11).
Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2018 р., справа № 332/2120/18, ОСОБА_1 , було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.14).
29.06.2018 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.10).
16.07.2018 року ДП «Автотрейдінг-Харків» було складено рахунок-акт на суму 88 984,60 грн. (а.с.16).
25.07.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було складено страховий акт № 006.00961418-1 за договором страхування № 675/17-Т/Х/01 від 16.08.2017 року про страхове відшкодування на суму 88 984,60 грн. (а.с.11).
На підставі договору страхування № 675/17-Т/Х/01 від 16.08.2017, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено розрахунки страхового відшкодування на суму 88 984,60 грн.
Відповідно до страхового акту № 006.00961418-1 від 25.07.2018 року позивачем 27.07.2018 року за платіжним дорученням № НОМЕР_3 було перераховано ДП «Автотрейдінг-Харків» 88 984,60 гривні страхового відшкодування (а.с.17).
Відповідно до витягу ЦБ МТСБУ відповідальність відповідача за шкоду спричинену третім особам внаслідок ДТП застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страховий поліс № АМ/001286886, ліміт за шкоду майну 100 000 грн, франшиза 2000 гривень (а.с.58).
07.12.2018 року позивач направив відповідачу претензію щодо сплати 88 984,60 гривень витрат, на яку відповідачем було направлено відповідь (а.с.36, 37).
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно умов договору страхування.
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 30 372,80 гривень.
На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 88 984,60 гривень.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Відповідно до страхового полісу № АМ/1286886 від 23.03.2018 року страховиком - Відповідача акціонерне товариство ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» застраховано цивільно-правову відповідальність з страховим лімітом 100 000 гривень за шкоду, заподіяну майну.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Ліміт відповідальності ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., а виплата страхового відшкодування позивача становила - 88 984,60 гривні, а тому суд вважає, що у позивача наявне право вимоги до відповідача лише в межах визначеної суми франшизи. Оскільки право вимоги позивача до відповідача виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Розмір франшизи встановлений полісом страхування та складає 2000 грн.
З огляду на викладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовної заяви в частині стягнення суми встановленої франшизи в розмірі - 2000 грн., в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача стягуються судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 134 грн. 47 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258-273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на відшкодування шкоди, завданої ДТП, грошові кошти в сумі 2000 грн.
В задоволенні інших позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти в сумі 134 грн. 47 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2020 року.
Суддя: Р.В. Сінєльнік