ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/2833/19
Провадження № 22-ц/4820/727/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/2833/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року (суддя Завадська О.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на земельну частку (пай).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02 січня 1993 року він був прийнятий в члени сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району, де працював до 28 грудня 1994 року.

28 грудня 1995 року на підставі рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 24 травня 1995 року КСП «Прогрес» (правонаступнику колгоспу «Прогрес») було видано Державний акт серії ХМ № 030 на право колективної власності на землю, площею 2133,3 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з Додатком 1 до Державного акта, а саме, списку громадян-членів КСП «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району, які мають право на земельну частку (пай), був включений і ОСОБА_1 за № 442, однак відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видано. Після реєстрації шлюбу позивач змінив прізвище на « ОСОБА_1 ».

Зазначає, що з інформаційної довідки Відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 02.10.2019, яка надана на запит адвоката, позивач дізнався, що він був включений у зазначений список.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в КСП «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області розміром 2,28 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним вище рішенням суду, просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку заявника, він має право на земельну частку (пай), оскільки включений до списку громадян-членів КСП, зазначене право ніким не оспорюється, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Крім того, позивачем подано до апеляційного суду заяву про слухання справи у його відсутність.

У зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач 02 січня 1993 року був прийнятий в члени сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району та працював на посаді тракториста, а 28 грудня 1994 року - був звільнений з членів підприємства за власним бажанням (а.с. 8-9).

Згідно з інформаційною довідкою відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 02.10.2019 № 29-22-0.30-1640/113-19, ОСОБА_1 включений до списку громадян - членів КСП «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району, у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» ОСОБА_1 не зареєстрований, сертифікат на право на земельну (частку) йому не видавався (а.с. 3).

28 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Старокостянтинівського району Хмельницької області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 030 відповідно до рішення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 24 травня 1995 року (а.с 4). У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 442 вказаний ОСОБА_1 (а.с. 4).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2016 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, після одруження позивач змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 5).

За інформацією архівного сектору Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 13.11.2019 за № 67 та від 26.12.2019 за № 75 в протоколах загальних зборів та в протоколах засідань правління колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. В.Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області відсутні відомості про членство в колгоспі ОСОБА_1 та його право на земельну частку (пай) в період з 1994-1995 роки (а.с. 22, 32).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено його право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Прогрес», оскільки ним не надано доказів, що на час розпаювання і одержання КСП ім. Карла Маркса державного акта на право колективної власності на землю, він був членом цього підприємства.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (1990 року) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і у разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем не доведено його право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Прогрес», з врахуванням того, що право на земельну частку (пай) виникає не з часу включення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі землі у колективну власність конкретному КСП, членом якого вони є, на підставі державного акта на право колективної власності на землю, який у даному випадку було видано колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» 28 грудня 1995 року. Доказів того, що на час розпаювання і одержання КСП «Прогрес» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом КСП не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай