Ухвала

30 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 127/23457/16

провадження № 61-10247св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року у складі судді Венгрин О. О. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Луценка В. В., Денишенко Т. О., Міхасішина І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 20 березня 2009 року вони з ОСОБА_3 уклали договір позики, який оформлений розпискою, відповідно до якого

ОСОБА_3 позичила у них 50 000,00 євро та 18 000,00 доларів США. Згідно з умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалася повернути 5 000,00 євро та

5 000,00 доларів США у серпні 2010 року, 5 000,00 доларів США у грудні 2011 року. На решту суми позики сторонами мав бути складений додатковий графік повернення боргу.

На забезпечення виконання зазначеного вище зобов`язання укладений договір поруки, за яким ОСОБА_4 зобов`язався нести повну відповідальність перед позивачами з погашення боргу ОСОБА_3

Протягом 2009 року ОСОБА_3 взяла у позивачів ще 5 700,00 доларів США, а всього позичальник отримала у позивачів коштів на загальну суму 50 000,00 євро,

23 700,00 доларів США.

05 грудня 2013 року ОСОБА_3 повернула позивачам 30 000,00 євро. Залишок боргу становив 584 000,00 грн, що в еквіваленті становить 20 000,00 євро,

646 062,00 грн, що в еквіваленті - 23 700,00 доларів США, 110 705,58 грн - 3 % річних, які відповідачі добровільно не повертають.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили солідарно стягнути з відповідачів зазначену суму боргу та 3 % річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 555 750, 00, що в еквіваленті становить 19 500, євро, 482 580,00 грн, що в еквіваленті становить 18 000,00 доларів США, 6 749, 16 грн - 3 % річних. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позичальник не виконувала належним чином грошове зобов`язання за договором позики внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Рішення суду першої інстанції не оскаржувалося в частині визначення суми боргу за договором позики, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядалося.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який встановивши обставини справи, дійшов висновків про те, що відповідачі мають боргові зобов`язання перед позивачами, а оскільки умовами договору поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то він діє до повного виконання позичальником та поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У лютому 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині солідарного стягнення боргу з поручителя та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у стягненні боргу з поручителя, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що порука ОСОБА_4 за розпискою

від 20 березня 2009 року є припиненою у силу положень статті 559 ЦК України, проте судами зазначені норми не застосовано. Крім того, судами при прийнятті оскаржуваних рішень не врахована правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс14.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду Черняк Ю. В. від 03 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року № 1097/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу

№ 127/23457/16-ц (провадження № 61-10247св18) 15 квітня 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 липня 2017 року призначити до судового розгляду на 20 травня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик