Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/537/20
Провадження № 2/376/474/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогізянської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

05.03.2020 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Рогізянської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обгрунтування свої позовних вимог позивач вказав, що на підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 04.04.2019 року позивач набув право власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , державна реєстрація № 31445984 від 03.05.2019 року.

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0300 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

У зв`язку з тим, що право на земельну ділянку у попереднього власника нерухомого мана - нежитлової будівлі АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 не припинилося, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач посилаючись на вищевикладене, просить суд:

Визнати за ним ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0300 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , призначена для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.13).

Представник відповідача Рогізянської сільської ради Сквирського району Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника сільської ради та без фіксації судового засідання технічними засобами, в ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.12).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечує (а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 04.04.2019 року (а.с.8) позивач набув право власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0300 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується копією Кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер :01:025:0013 (а.с.6).

У зв`язку з тим, що право на земельну ділянку у попереднього власника нерухомого мана - нежитлової будівлі АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 не припинилося, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Під час розгляду цивільної справи № 693/598/13-ц (постанова від 10.10.2018р) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов підлягає задоволенню на підставі вищевказаних норм закону..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14,41 Конституції України, ст. ст. 328, 377, 392,415 ЦК України, ст. ст.. 120, 152 ЗК України, ст. ст. 2,4, 5, 12, 13, 19, 76,81, 82, 200, 206, 247, 258,259,263 - 265,354 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Рогізянської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власностіна нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0300 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , призначена для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко