Справа № 562/386/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"07" травня 2020 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Карпінчук О.М.,

учасники справи: позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_1 просить усунути перешкоди у користуванні належним їй будинковолодінням по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку без надання йому іншого житлового приміщення, мотивуючи систематичним порушенням правил співжиття, що робить неможливим їх проживання в одному будинку.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов визнав повністю, відзив на позов відповідачем не подавався.

З`ясувавши обставини справи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з проживанням ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 грудня 2009 року належить ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших.

З висловленої у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 правової позиції вбачається, що згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Крім того, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб відповідно до ч.1 ст.116 ЖК Української РСР провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Обставини порушення правил співжиття відповідачем не оспорюються.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач має інше місце проживання, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При ухваленні рішення у зв`язку із задоволенням позову згідно положень ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача половина понесених нею судових витрат у розмірі 420 грн. 40 коп., а решта суми підлягає повернення з державного бюджету в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.3, 5 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та володінні належним їй майном шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. понесених нею судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, які внесені на рахунок: НОМЕР_3 за квитанцією №48 від 18 лютого 2020 року, тобто в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією ЦПК України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: