Справа № 405/2774/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2020 р. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Шевченко І.М.

при секретарі Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олега Валерійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «Вердикт фінанс», -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. звернувся в суд з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-687/10.

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що на виконанні виконавчого округу Кіровоградської області знаходиться виконавче провадження 60126319 з виконання виконавчого листа № 2-687/10 виданого 21.01.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 38 869,23 доларів США та 19 668,56 грн. та судових витрат, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

23.09.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити кошти у боржника відсутні.

На адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності вантажний автомобіль, марки DAF, модель НОМЕР_2 95, 2000 р/в., номерний знак НОМЕР_3 .

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 30.03.2020 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 03.04.2020 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданим 17.10.2014 року органом видачі 3502.

Вказані факти свідчать про ухилення боржника від виконання зобов`язання за рішенням суду.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, - слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу F 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 F 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зміст і форма подання державного (приватного) виконавця нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року,затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року F 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», встановлено, що подання має обов`язково містити обґрунтування наявності фактів ухилення боржника фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

З матеріалів виконавчого провадження, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що на виконанні на виконанні у приватного виконавця Мехед О.В. виконавчого округу Кіровоградської області знаходиться виконавче провадження 60126319 з виконання виконавчого листа № 2-687/10 виданого 21.01.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 38 869,23 доларів США та 19 668,56 грн. та судових витрат, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим суб`єктом звернення доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного (приватного) виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ч.ч. 3,4 ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від виконання зобов`язань за рішенням суду, поки не буде доведено протилежне в порядку ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного (приватного) виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи боржника за виконавчим провадженням за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України заявник посилається на те, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 не виконує зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, та не вживає заходів, спрямованих на виконання зобов`язань за судовим рішенням, а так само не з`являється на виклики до приватного виконавця, що в сукупності свідчить про ухилення останньої від виконання зобов`язання.

З такою позицією приватного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а приватним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Однак, приватним виконавцем не надано жодного доказу в підтвердження виконання зазначених вище вимог Закону, що викликає у суду обґрунтований сумнів в обізнаності боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 про початок примусового виконання судового рішення, яким на останнього покладено відповідні зобов`язання.

Приватний виконавець у поданому до суду поданні також посилається на невиконання боржником за виконавчим провадженням ОСОБА_1 обов`язку своєчасно з`являтися до виконавця, дане твердження заявника судом розцінюється критично, враховуючи те, що отримання ОСОБА_1 викликів приватного виконавця, жодними доказами не підтверджено, а тому факт неявки без поважних причин ОСОБА_1 до приватного виконавця вважається судом не доведеним.

На підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кореспонденції надісланої приватним виконавцем Мехед О.В. жодних документів не надано, що не може слугувати доказом відмови ОСОБА_1 від отримання кореспонденції.

Крім того, суд наголошує на тому, що для застосування обмеження у праві виїзду за межі України необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, приватним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього судовим рішенням зобов`язань.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що приватним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 дійсно свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, приватним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобов`язань за рішенням суду і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобов`язань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олега Валерійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-687/10 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І. М. Шевченко