Ухвала

Іменем України

05 травня 2020 року

м. Київ

справа № 333/2803/16

провадження № 61-5397ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у складі судді Дашковської А. В.

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за договором кредиту від 21 грудня 2006 року KRC/0101/4/06 у сумі 22 071,88 дол. США та 39 431,68 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2016 року залишено без руху. Надано заявнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до суду оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 13 401,93 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

19 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишено без руху та надано для усунення недоліків строк до 01 травня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме сплатити судовий збір.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме квитанція про сплату судового збору у розмірі 420,40 грн.

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3574-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3574-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, врахувавши, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором кредиту, обґрунтовано виходив із відсутності підстав вважати, що справа, пов`язана із порушенням прав заявника як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій, а тому заявник не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

Враховуючи те, що заявник не усунув у встановлений строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми статей 185, 357 ЦПК України та обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд позбавив заявника доступу до правосуддя є безпідставними, оскільки апеляційний суд постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв відповідно до норми частини другої статті 357 ЦПК України.

При цьому, повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому право заявника на судовий захист жодним чином непорушене.

Верховний Суд не приймає до уваги посилання заявника на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні справи по суті, оскільки рішення суду першої інстанції не є предметом касаційного перегляду.

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм процесуального права.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик