Справа № 524/4390/19
Провадження № 2/524/252/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О..,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом Управління поліції охорони в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Полтавській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.02.2019 між Управлінням поліції охорони в Полтавській області, Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони і кандидатом на службу у поліції ОСОБА_1 укладено договір № 247 про навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони за професією "охоронник" і кваліфікацією "охоронник" ІІІ розряду для служби в Управлінні поліції охорони в Полтавській області.

Однак, згідно з наказом Управління поліції охорони в Полтавській області від 29.04.2016 № 63 ос ОСОБА_1 звільнений із займаної посади. Відповідач не відпрацював трьох років в Управлінні поліції охорони в Полтавській області, умови договору не виконав, кошти витрачені на його навчання позивачу не повернув.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання у Рівненському вищому професійному училищі ДДСО при МВС України з 08.02.2014 року по 11.06.2014 року, отримав професію «охоронник», кваліфікацію «охоронник» ІІІ розряду та був відрахований для проходження служби до підрозділу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області. З 12.06.2014 року призначений міліціонером взводу № 1 охорони об`єктів Кременчуцького МВ Управління Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області згідно наказу № 74 ос від 16.06.2014 року.

Згідно п. 2.4 договору на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони

відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, що здійснив підрозділ на його навчання в повному обсязі, у разі неприбуття за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку.

Наказом Управління поліції охорони в Полтавській області № 63 ос від 29.04.2016 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням з Національної поліції України відповідно до п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором - є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст. 59 ЗУ «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про міліцію", в редакції чинній на момент укладення договору між позивачем, відповідачем та навчальним закладом, порядок та умови проходження служби в міліції регламентувались Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 705/1664/17, якою підтверджено / підтримано аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі № 461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 820/5761/15 та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Управління поліції охорони в Полтавській області є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується проходження публічної служби ОСОБА_1 .

Крім того, на підтвердження викладеного висновку у постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що 05.12.2018 у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 815/5027/15, 03.10.2018 у справі № 755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа за позовом Управління поліції охорони в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з навчанням, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, то провадження у справі підлягає закриттю.

Роз`яснити позивачу про можливість звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду вразі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 255-256, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом Управління поліції охорони в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат Управління поліції охорони в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С.Предоляк