Провадження №2-зз/521/54/20
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

06 травня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, діючого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, діючого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18 червня 2015 року позовні вимоги Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, діючого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення задоволено. Виселено ОСОБА_1 , 1957 року народження, з однокімнатної службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 , 1957 року народження, на користь держави суму судового збору у розмірі 243,6 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 січня 2017 року виправлено описки у вступній та резолютивній частинах та повному тексті заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення, вказано вірно адресу: «вулиці Тираспольське шосе», замість помилково вказаного: «вулиці Тирасполське».

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, діючого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення - відмовлено.

Згідно із постановою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року залишено без змін.

При цьому під час розгляду справи ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 06 березня 2015 року вжито заходів забезпечення позову: накладено арешт на житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Накладено заборону на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із процедурою відчуження або розподілом житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У теперішній час до суду звернувся начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою про скасування вжитих ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2015 року заходів забезпечення позову.

Учасники судового процесу у відкрите судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином, причини неявки осіб суду не відомі.

Як регламентує ст. 158 ч. 1, 2, 7 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з параграфом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» («Ukraine-Tyumen v. Ukraine», заява №22603/02 (щодо суті), стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі» (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» («Jahn and Others v. Germany», заяви №46720/99, 72203/01 та 72552/01, п. 78).

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

Ураховуючи викладене, суд погоджується із правовою позицією заявника, вбачає обґрунтованим задовольнити дану заяву та скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 158, 258, 259, 260, п. 8, 15, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2015 року у справі №521/21267/14-ц, на житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати заборону на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із процедурою відчуження або розподілом житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , накладену ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2015 року у справі №521/21267/14-ц.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: І.В. Плавич