РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Гончарова В.І., представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дитину та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дитину та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування позову зазначено, що 06.08.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ в Запорізькій області зроблено актовий запис № 629. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2012 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 та до повноліття дитини.

Рішення суду про стягнення аліментів виконувалось позивачем добровільно, проте, відповідач звернулась до Шевченквіського ВДВС із заявою про його примусове виконання, оскільки позивач декілька місяців не сплачував аліменти через перебування у лікарні.

Позивач не має змоги влаштуватись на постійну роботу в м. Запоріжжі, має не постійний дохід з випадкових заробітків. Крім того, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає у м. Іллічівськ Одеської області із матір`ю та є менш забезпеченою ніж відповідач.

Позивач вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання сина має бути зменшено до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У 2014 році він переніс важку хворобу і повинен витрачати кошти для придбання ліків. Згідно з довідкою Шевченківського ВДВС заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2/0818/2284/2012 від 29.08.2014 року, який видано Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, станом на 01.01.2019 становить 70 408 грн. 75 коп., що не відповідає дійсності.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, шо стягуються з нього на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття, звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, які викладені у позові.

Представник відповідача - ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 20.01.2009 (а.с. 6).

06.08.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано у Запорізькому міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 629 (а.с. 5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 та до його повноліття. На виконання вказаного рішення суду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом зазначеної норми, підставою для зменшення розміру аліментів, які стягнуті рішенням суду, є зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів, які настали після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що посилання позивача, як на зміну матеріального стану, на те, що на його утриманні також знаходиться неповнолітня донька від іншого шлюбу - ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки вказані обставини існували на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Крім того, позивач у своєму позові посилається на те, що він переніс тяжку хворобу і на даний час вимушений витрачати кошти на лікування.

Разом із тим, на підтвердження вказаних обставин суду не надано належних та допустимих доказів.

З наданих суду документів встановлено, що дійсно у період вересень-жовтень 2014 ним придбавалися певні медичні препарати. Проте, зазначені документи не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки суду не надано доказів, що внаслідок хвороби у 2014 році у позивача настільки змінився матеріальний стан, що він не може сплачувати аліменти у розмірі, який визначено судовим рішенням.

Посилання позивача на зміну матеріального стану відповідача, також на думку суду не впливає на обов`язок батька дитини належним чином забезпечувати утримання дитини до досягнення повноліття, оскільки з наданих суду документів встановлено, що позивач посилається на зміну матеріального стану відповідача у зв`язку з її одруженням із ОСОБА_2 та отриманням останнім доходів від здійснення підприємницької діяльності. Разом із тим, вказані обставини не свідчать про звільнення позивача від його обов`язку, як батька дитини, належним чином утримувати свого сина до досягнення ним повноліття.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , які визначені рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2012.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач просив зменшити розмір аліментів до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із тим, згідно із ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що також свідчить про безпідставність позовних вимог.

Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом встановлено, що згідно довідки старшого державного виконавця від 10.03.2020, заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 2/0808/2284/2012 від 29.08.2014, який видано Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, станом на 29.02.2020 становить 68 241 грн. 80 коп.

Зі змісту позову встановлено, що позивач розмір заборгованості по аліментам не оспорював, а просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач посилався на те, що вказана заборгованість виникла у зв`язку із його хворобою.

Проте, як вже зазначалося вище, позивачем на підтвердження позовних вимог надано докази, що у вересні 2014 року позивачу було зроблено операцію. Разом із тим, він просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка, згідно довідки державного виконавця, утворилася з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів і до звернення до суду з цим позовом у зв`язку зі сплатою позивачем аліментів кожного місяця в меншому розмірі, ніж їх було визначено рішенням суду.

З огляду на вказані обставини, суд не знаходить правових підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на дитину та звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 травня 2020 року.

Повний текст рішення складено 12 травня 2010 року.

Суддя К.В. Гашук