РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1452/19

2/609/34/2020

04 травня 2020 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

при секретарі судового засідання Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 07 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті - ОСОБА_3

2. Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, що складається із:

- права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , згідно реєстраційного посвідчення на житловий будинок № 338 від 10 січня 1990 року, що підтверджується довідкою № 337 від 26 вересня 2019 року;

- права власності на земельну ділянку, розміром 2,65 га (з них 2,46 га ріллі та 0,19 га кормових угідь) в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 693536 виданого на підставі рішення XVI сесії ІІІ скликання Матвіївської сільської ради народних депутатів від 25 жовтня 2001 року № 4.

Спадщину після смерті померлої позивач будучи спадкоємцем за заповітом прийняв у відповідності до ст.1268-1270 ЦК України, оскільки постійно фактично проживав з нею на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від прийняття спадщини за заповітом.

Крім позивача спадкоємцем за законом першої черги є відповідач по справі, яка до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини не зверталася та не заперечує щодо оформлення спадщини за позивачем, спадкоємцем за заповітом.

Позивач звертався у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак йому було відмовлено, оскільки не надано документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за ним, право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті- ОСОБА_3

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 27 листопада 2019 року.

4. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року підготовче засідання відкладено на 20 грудня 2019 року, у зв`язку із неявкою сторін.

5. Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року підготовче засідання відкладено на 24 січня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін.

6. Ухвалою суду від 24 січня 2020 року підготовче засідання відкладено на 26 лютого 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін.

7. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 01 квітня 2020 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці справу відкладено на 04 травня 2020 року.

8. В судове засідання сторони не з`явилися, однак в матеріалах справи наявні заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.01.1990 р. жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 на праві особистої власності видане на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 169 від 26.07.1989 р. та зареєстровано в Кременецькому БТІ за реєстровим № 338 від 10.01.1990 р.

11. Із довідки № 493 від 17.12.2019 р. виданої Матвіїівською сільською радою Шумського району Тернопільської області слідує, що ОСОБА_3 була останнім членом колгоспного двору, який знаходиться АДРЕСА_1 .

12. Судом встановлено, що ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на жилий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

13 . Згідно із свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_2 від 08.01.2019 р., що видане виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3

14. Померлій належало майно, що складається із:

- права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 ;

- права власності на земельну ділянку, розміром 2,65 га (з них 2,46 га ріллі та 0,19 га кормових угідь) в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 693536 виданого на підставі рішення XVI сесії ІІІ скликання Матвіївської сільської ради народних депутатів від 25 жовтня 2001 року № 4.

15. Відповідно до довідки № 338 від 26.09.2019 р. виданої Матвіїівською сільською радою Шумського району Тернопільської області вказується, що ОСОБА_3 яка була зареєстрована за адресою: знаходиться АДРЕСА_1 було видано реєстраційне посвідчення на житловий будинок № 338 від 10.01.1990 р.

16. Із повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна №102 від 21.08.2019 року ФОП ОСОБА_5 вбачається, що станом на 21.08.2019 р. змін в плануванні та складі житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 не

виявлено. 17 . Померла ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Матвіївської сільської ради 16.10.2003 р., зареєстровано в реєстрі за № 137, згідно якого заповіла належний їй на підставі приватної власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 і все своє майно де воно б не було б і з чого б воно не складалося заповіла позивачу ОСОБА_1

18. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла ОСОБА_3 являється бабою позивача та матір`ю відповідача, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.07.1976 р., свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 10.01.1968 р., свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 17.04.1970 р.

19. Відповідно до довідки №220 від 30.05.2019 р. виданою Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області в якій вказується, що ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але проживала в АДРЕСА_4 , разом з нею на день смерті проживали та були зареєстровані: дочка - ОСОБА_2 , 1950 р.н., внук - ОСОБА_1 , 1970 р.н.

Суд розцінює вказану довідку такою, що не дає підстав прийняття спадщини спадкоємцем в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки судом не встановлено постійного проживання із спадкодавцем.

20. Із листа про роз`яснення щодо порядку спадкування виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, оскільки ним не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, а саме не представлено доказів родинних відносин.

Суд бере до уваги дане роз`яснення, оскільки, позивач спадкує майно за заповітом, а тому підстав для підтвердження родинних відноси немає.

ІV. Оцінка Суду.

21. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

22. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

23. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

24. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

25. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

26. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

27. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

28. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

29. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

30. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

31. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України.

32. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

33. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

34. Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

35. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

36. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

37. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

38. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

39. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України).

40. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Як вказується у ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів встановлено Національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації».

Так, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року за № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис». Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

41. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

42. Вимогами частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

43. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок смерті спадкодавця, оскільки ним не представлено доказів родинних відносин, суд розцінює дане роз`яснення критично, оскільки в даному випадку, спадкування здійснюється за заповітом, що не потребує підтвердження родинних відносин.

44. Крім того, подані позивачем докази, суд вважає не допустимими, оскільки вони належним чином не засвідчені.

45. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

47. Позивачем при подачі позову було сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 392, 1216-1219, 1233, 1235, 1268, 1297 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 43, 76, 81, 95, 258-259, 263 - 265 Цивільно процесуального кодексу, суд -

У Х В А Л И В :

1.В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , згідно реєстраційного посвідчення на житловий будинок № 338 від 10 січня 1990 року, що підтверджується довідкою № 337 від 26 вересня 2019 року - відмовити.

2. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме права власності на земельну ділянку, розміром 2,65 га (з них 2,46 га ріллі та 0,19 га кормових угідь) в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 693536 виданого на підставі рішення XVI сесії ІІІ скликання Матвіївської сільської ради народних депутатів від 25 жовтня 2001 року № 4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторонам роз`яснити, що під час карантину, встановленого Кабінет Міністрів України на запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID -19) строки оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 04 травня 2020 року.

Суддя: О. В. Ковтунович