Справа № 522/6921/20
Провадження № 2/522/4536/20
УХВАЛА

30 квітня 2020 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» до Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди завданої органом державної влади, -

ВСТАНОВИВ:

ГО «Товариство «ВОСТОК» звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди завданої органом державної влади.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у прийнятті позовної заяви про відшкодування шкоди завданої органом державної влади має бути відмовлено виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предмет позову - відшкодування шкоди завданої органом державної влади.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого в постанові від 10 жовтня 2018 року в справі № 454/1675/16, провадження № 61-35517св18, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне відмовити у прийнятті позовної заяви Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» до Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди завданої органом державної влади та роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 55, 124, 125 Конституції України, ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 19, п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України , суд -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті позовної заяви Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» до Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди завданої органом державної влади, - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження початок якого відчисляється з наступного дня після закінчення строку дії карантину.

Суддя: Ю.Б. Свячена