Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 336/1806/17

провадження № 61-30980св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Кочеткової І. В., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») у березні 2017 року звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартості необлікованої електроенергії у розмірі 25 571, 29 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що постачає електричну енергію відповідачу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач споживає електроенергію та здійснює оплату спожитої електроенергії на підставі пред`явлених позивачем рахунків.

30 січня 2016 року під час здійснення рейдовою бригадою Північного відділення з обслуговування побутових споживачів Відритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Запоріжжяобленерго», перевірки дотримання споживачем Правил користування електроенергією для населення (далі - ПКЕЕН, Правила), виявлено порушення відповідачем цих Правил, а саме здійснення самовільного підключення електропроводки до електромережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку - підключення електропроводки і комутація її з побутовою електроустановкою при відключених запобіжниках. Точка самовільного підключення від розриву ввідного фазного та нульового проводів в стіні та з`єднано з післяобліковою проводкою квартири. Порушення здійснювалося приховано. Після контрольного огляду контролер не мав можливості виявити зазначене порушення.

Виявлене порушення зафіксовано актом про порушення № 00139147, складеним у присутності споживача. Порушення відображено також на схемі електропостачання споживача, яка наведена у зазначеному акті.

На підставі пункту 3.3 підпункту «а» Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженої постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562

(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Методика), комісією з розгляду актів здійснено розрахунок у кількості 25571 кВт на суму 25 571, 29 грн. На підставі здійсненного розрахунку відповідачу направлено поштою рахунок до сплати від 02 березня 2016 року, який не оплачено.

Під час розгляду справи позивач уточнив розмір пред`явлених позовних вимог у зв`язку із частковою сплатою споживачем суми, яка нарахована за актом порушення, у зв`язку з чим ПАТ «Запоріжжяобленерго» просило стягнути з відповідача суму у розмірі 24 171, 29 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач позов не визнала. Пояснила, що 30 січня 2016 року троє контролерів, працівники позивача, дійсно проводили огляд мережі електропостачання та лічильник електроенергії. При цьому фотофіксування не відбувалося. Будь-які акти в присутності відповідача не складалися. В пункті 9 акта зазначено, що засідання комісії з розгляду складеного акта про порушення відбудеться 24 лютого 2016 року. Проте, засідання комісії відбулося 02 березня 2016 року без участі відповідача, оскільки її не поінформували про нову дату засідання. В акті неправильно визначено формулювання порушення, оскільки правильним є самовільне підключення, здійснене без порушення схеми обліку, відповідно до підпункту 3.1.4 Методики, у зв`язку з чим неправильно проведено розрахунок обсягу та вартості необлікованої електроенергії. Стверджувала, що позивачем допущені порушення Методики та ПКЕЕН під час складання акта про порушення та здійснення розрахунків до нього; застосовано неправильний тариф, так як в будинку, в якому мешкає відповідач, відсутні газифікація природним газом та відсутнє централізоване теплопостачання, а тому тариф має бути застосовано не до 100 кВт, а до 3 600 кВт на місяць. Просила також під час ухвалення рішення врахувати, що відповідач є пенсіонером, має невелику пенсію, інших доходів не має, у зв`язку з чим зменшити відшкодування шкоди до 2 000, 00 грн, звільнити від сплати судового збору. Просила відмовити узадоволені позову у повному обсязі.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, взявши до уваги лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 10 серпня 2017 року № 40-12/958, виходив із того, що під час складання акта від 30 січня 2016 року № 00139147 та здійснення на його підставі нарахувань необлікованої електроенергії енергопостачальником допущені чисельні порушення ПКЕЕН та Методики, що дає підстави вважати такий акт неправомірним та неможливість на його підставі стягувати обраховані суми. Крім того, сам розрахунок проведено з порушенням порядку, оскільки на засідання комісії з розгляду актів не була запрошена споживач ОСОБА_1 , та вимог Методики, оскільки неправильно визначено саме порушення та здійснено розрахунок не за тим пунктом Методики та із застосуванням неправильного тарифу.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 20 656, 76 грн. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду обґрунтовувалася тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи. Надана в листі НКРЕКП інформація не перевірена в повному обсязі та носить характер припущення. НКРЕКП не враховано, що виявлено подвійне порушення, але акт складено на одне з них, яке і зафіксовано в акті від 30 січня 2016 року № 00139147. Також апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції зосередив увагу лише на листі НКРЕКП, але самостійно обставин, на яких наголошував позивач, не дослідив, схему у акті не проаналізував, тому дійшов необґрунтованого висновку про неправильність кваліфікації порушення ОСОБА_1 за підпунктом 3.1.5 Методики та, відповідно, щодо неправильного застосування Методики для здійснення розрахунку необлікованої вартості електроенергії. Ані доводами і доказами, наданими відповідачем, ані листом НКРЕКП, ані іншими матеріалами справи вчинення споживачем ОСОБА_1 порушення не спростовано. Позивачем це порушення правильно визначено за підпунктом 3.1.5 Методики, а відтак і розрахунок необхідно було здійснювати відповідно до пункту 2.7 Методики, який і застосовано позивачем для визначення суми вартості необлікованої електроенергії.

Одночасно апеляційний суд погодився з доводами відповідача щодо неправильності визначення тарифу, за яким необхідно визначати суму необлікованої вартості електроенергії; апеляційний суд здійснив розрахунок відповідно до правильного тарифу та дійшов висновку, що вартість необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН електроенергії складає 22 056, 73 грн. Споживачем ОСОБА_1 сплачено 1 400, 00 грн, а тому несплачена частина складає: 22 056, 73 - 1 400, 00 = 20 656, 76 грн.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку у квітні 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що апеляційний суд не врахував, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особи, які склали акт, мали таке право відповідно до посадової інструкції, пройшли відповідне навчання та інструктаж. Також вважає, що апеляційний суд безпідставно не прийняв як доказ лист НКРЕКП від 10 серпня 2017 року, а розрахунок та акт є недопустимими доказами у справі. Крім того, стверджує, що апеляційний суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 1193 ЦК України.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX

(далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у 2018 році, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між енергопостачальником та ОСОБА_1 08 червня 2013 року, на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

11 листопада 2013 року електромонтером ПАТ «Запоріжжяобленерго» проведено відключення від електропостачання у помешкання споживача ОСОБА_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявністю боргу з оплати за споживання електричної енергії. Відключення проведено у електрощитовій на сходовій клітині шляхом від`єднання ввідних дооблікових проводів від фазної шини та нульової колодки.

27 лютого 2014 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість за спожиту електроенергію та самостійно (або із залученням сторонніх фахівців) підключила свою квартиру до електропостачання. Про цей факт свідчить зміна показів засобу обліку споживача, який встановлений в її квартирі.

30 січня 2016 року під час здійснення рейдовою бригадою Північного відділення з обслуговування побутових споживачів ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачем ПКЕЕН за зазначеною адресою виявлено порушення відповідачем ПКЕЕН, а саме, здійснено самовільне підключення електропроводки до електромережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку - підключення електропроводки і комутація її з побутовою електроустановкою при відключених запобіжниках. Точка самовільного підключення від розриву ввідного фазного та нульового проводів в стіні та з`єднано з післяобліковою проводкою квартири. Порушення здійснювалося приховано. Після контрольного огляду контролер не мав можливості виявити зазначене порушення.

Працівниками рейдової бригади під час технічної перевірки виявлено самовільне підключення квартири відповідача у електрощитовій після її відключення 11 листопада 2013 року (той вид самовільного підключення, під час якого споживання електричної енергії враховується засобом обліку, за умови відсутності у споживача електричної проводки, підключеної поза лічильником), тобто без порушення схеми обліку (підпункт 3.1.4 Методики), а також одночасно виявлено самовільне підключення додатково змонтованої електричної проводки поза засобом обліку (той вид самовільного підключення, під час якого споживання електричної енергії не враховується засобом обліку), тобто з порушенням схеми обліку (підпункт 3.1.5 Методики).

Працівники ПАТ «Запоріжжяобленерго» не складали акт про порушення за підпунктом 3.1.4 Методики, оскільки на момент його виявлення борги за спожиту електроенергію у споживача були сплачена, засіб обліку та встановлені на ньому пломби відповідали вимогам нормативно-технічної документації. Тому акт було складено тільки за фактом виявленого другого порушення.

Виявлене порушення зафіксовано актом про порушення № 00139147, складеним в присутності споживача. Порушення відображено також на схемі електропостачання споживача, яка наведена у зазначеному акті.

В акті № 00139147 зазначено, що споживачем порушено пункти 42, 48 ПКЕЕН.

Пунктом 42 ПКЕЕН визначені зобов`язання споживача електричної енергії дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження засобів обліку і пломб на них у разі розміщення засобу обліку в квартирі або на іншому об`єкті побутового споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі засобу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності .

Згідно з пунктом 48 Правил споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку.

Пунктом 53 Правил встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем.

Сторонами не заперечувалося, що перевірка у помешканні споживача ОСОБА_1 та виявлення порушення ПКЕЕН відбувалися у її присутності. Акт підписано трьома представниками енергопостачальника, в ньому зазначено, що споживач від підпису у акті відмовилася, що свідчить про чинність такого акта. Зауваження щодо виявленого порушення або неправомірності дій працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго» у акті споживач не зазначила. Під час розгляду справи не спростувала, що порушення, зазначене у акті, вона фактично не скоювала.

Пунктом 9 акта про правопорушення зазначено, що комісія постачальника електроенергії з розгляду акта про порушення буде проводити засідання 24 лютого 2016 року. Натомість, засідання відбулося 02 березня 2016 року. Поштового повідомлення про вручення запрошення відповідачу на засідання 02 березня 2016 року суду не надано. Проте відповідно до реєстру рекомендованих листів, до якого додано фіскальний чек із штемпелем поштового відділення про здачу поштового відправлення для ОСОБА_1 на пошту, в яке і вкладено повідомлення про засідання 02 березня 2016 року з розгляду акта, у своїй сукупності свідчить про належне інформування споживача про дату засідання Комісії з розгляду актів 02 березня 2016 року о 10:00 год.

Відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил від 02 березня 2016 року № 458 ОСОБА_1 визнано такою, яка здійснила самовільне підключення електропроводки поза приладом обліку та проведено нарахування обсягу та вартості необлікованої електроенергії за період з 11 листопада 2013 року до 30 січня 2016 року. На підставі пункту 3.3 підпункту «а» Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, комісією з розгляду актів здійснено розрахунок на суму 25 571, 29 грн. На підставі здійсненого розрахунку відповідачу направлено поштою рахунок від 02 березня 2016 року.

Споживачем ОСОБА_1 сплачено 1 400, 00 грн, що випливає з її особового рахунку.

Згідно з актом від 23 лютого 2017 року № 25/25-05-007, складеним Інспекцією Держенергонагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Запорізькій області, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 відсутня газифікація природним газом та система централізованого постачання.

Суд апеляційної інстанції відхилив як доказ лист від 10 серпня 2017 року

№ 40-12/958 відділення НКРЕКП у Запорізькій області.

Відповідно до цього листа відділ НКРЕКП у Запорізькій області як орган, на який покладено контроль за дотриманням Правил, зазначив про численні порушення вимог ПКЕЕН та Методики під час складання акта про порушення № 00139147 та здійснення розрахунків до нього, які дають підстави вважати акт неправомірним, а проведені за ним розрахунків такими, що суперечать вимогам Методики. У листі також зазначено, що енергопостачальником, позивачем у справі, неправильно визначене вид порушення. Енергопостачальник зазначив, що порушення відповідає підпункту 3.1.5 Методики - «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку». Натомість, це правопорушення необхідно було визначити таким, що відповідає підпункту 3.1.4 Методики: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку». А відтак, і розрахунок виконано неправильно.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил - згідно із законодавством України.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушенням в електроенергетиці є крадіжка електричної й теплової енергії, у тому числі споживання електроенергії понад договірні величини, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики й споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до пункту 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії, енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 3 Методики вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури та в разі виявлення зазначених у ній порушень.

Відповідно до підпунктів 4 та 5 пункту 3.1 Методики підставою для застосування її положень є виявлення таких порушень ПКЕЕН: самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку; 5) самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж)з порушенням схеми обліку.

Як встановлено судами, позивач обґрунтовував порушення відповідачем Правил шляхом самовільного підключення електропроводки до електромережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку - підключення електропроводки і комутація її з побутовою електроустановкою при відключених запобіжниках. Точка самовільного підключення від розриву ввідного фазного та нульового проводів в стіні та з`єднано з післяобліковою проводкою квартири. Порушення здійснювалося приховано.

Відповідно до пункту 4.5 Методики акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕН. Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

З огляду на зазначене, Верховний Суд визнає доводи заявника необґрунтованими, оскільки до акта перевірки не внесено зауваження споживача. Окрім цього, доводи про те, що позивач не довів, що акт складено повноважними працівниками позивача, а також, що апеляційний суд безпідставно не врахував лист НКРЕКП, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не заперечувала проти складення акту повноважними працівниками позивача, а також те, що виявлення порушень ПКЕЕН відбувалося у її присутності.

Стосовно доводів заявника про застосування до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 1193 ЦК України, Верховним Судом враховано таке.

Стаття 1193 ЦК України є загальною нормою, якою встановлюються підстави звільнення від відповідальності за завдання позадоговірної шкоди та підстави зменшення відповідальності у порівнянні із загальним розміром відшкодування шкоди в повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Оскільки відносини щодо необлікового використання електричної енергії не є деліктними, а полягають у порушенні укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією, то правила статті 1193 ЦК України щодо можливості зменшення розміру відшкодування шкоди на них не поширюються.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 336/6359/16-ц (провадження

№ 61-7444св18), підстав відступити від якого не встановлено.

Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про доведеність порушення відповідачем ПКЕЕН, що свідчить про підставність заявлених позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик