ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6072/19 Номер провадження 22-ц/814/1184/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 20120 року, ухвалене суддею Андрієць Д.Д., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 45 831,31 грн., 3% річних - 1 596,63 грн. та інфляційних втрат - 5 242,47 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрована в АТ «Полтаваобленерго», як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач надає послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників. ОСОБА_1 у порушення вимог законодавства не здійснювала своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого допустила заборгованість, яка станом на 29.07.2019 становить 45 831,31 грн. З урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції сума заборгованості складає 52 670,41 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2020 року позов Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з січня 2016 року по квітень 2019 року, станом на 29.07.2019 в сумі 45 831,31 грн. та за період з липня 2016 року по квітень 2019 року 3% річних в сумі 1596,63 грн. та інфляційні втрати в сумі 5 242,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії судові витрати в сумі 1921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов є доведеним та підлягає задоволенню. При цьому, обраховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд врахував заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності та прийшов до висновку про те, що у даній справі є необхідним встановлення, з якого часу відбулось переривання строку позовної давності, а саме коли АТ «Полтаваобленерго» звернулося із заявою про видачу судового наказу. Крім цього, враховуючи те, що сплата вартості спожитих послуг носить періодичний (щомісячний) характер, суд визнав за необхідне встановити за якими платежами відбулось переривання позовної давності та прийшов до висновку, що реєстрація заяви АТ «Полтаваобленерго» відбулась 13 листопада 2018 року, отже, саме 13.11.2018 відбулось переривання позовної давності до вимог про стягнення із відповідача заборгованості. Суд також враховував те, що судовим наказом, в тому числі, частково був охоплений період заборгованості, з вимогами про стягнення якої позивач звертається із позовом, а саме січень 2016 року - серпень 2018 року. Крім того, суд взяв до уваги те, що позовна давність до вимог про стягнення заборгованості за період з серпня 2016 до квітня 2019 року не сплинула, оскільки позивач звернувся із позовом у серпні 2019 року, тому доводи відповідача про те, що заборгованість слід обраховувати з дати видачі судового наказу є помилковими і не відповідають вимогам закону. Відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували інший розмір заборгованості або безпідставність вимог позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення позивача до суду 13.11.2018 р. із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї заборгованості за надані послуги є безумовною підставою для переривання позовної давності, тому строк позовної давності починається заново з вказано дати, а отже вважає, що суд повинен був стягнути з неї заборгованість, починаючи з 13.11.2018 р. по дату звернення позивачах позовом до суду, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.02.2018 р. у справі №552/1529/16-ц, провадження№61-601св18. Крім цього, зі змісту рішення суду не зрозуміло, чи були враховані здійсненні нею частково погашення за деякі місяці минулого періоду та на яку суму. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строки позовної давності та не враховано позицію Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та копією договору №86382/50548 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 28.09.2017 р. (а.с. 17-18, 28).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості станом на 29.07.2019 р. за період з січня 2016 року по квітень 2019 року становить 45 831,31 грн., із них: 19 363,98 грн. - заборгованість за послуги централізованого опалення та 26 467,33 грн. - за послуги централізованого постачання гарячої води (а.с. 5).

Крім того, позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних та індекс інфляції за період з липня 2016 року по квітень 2019 року включно за порушення грошового зобов`язання, сума 3% річних становить 1596,63 грн. та інфляційні втрати - 5 242,47 грн.(а.с. 6-16).

11 лютого 2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука постановлено ухвалу, якою скасовано судовий наказ Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.01.2019 р. у справі 524/9231/18 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2015 р. по 31.08.2018 р. в сумі 29 973,09 грн., встановленого індексу інфляції у розмірі 2 584,62 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 873,27 грн., судового збору у сумі 176,20 грн.(а.с. 19).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у з січня 2016 року по квітень 2019 року розмірі 45 831,31 грн., 3% річних - 1 596,63 грн. та інфляційних втрат - 5 242,47 грн. за період з липня 2016 року по квітень 2019 року.

По справі вбачається, що 21.01.2019 р. Автозаводським районним судом м. Кременчука у справі 524/9231/18 видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2015 р. по 31.08.2018 р. в сумі 29 973,09 грн., встановленого індексу інфляції у розмірі 2 584,62 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 873,27 грн., судового збору у сумі 176,20 грн., який ухвалою того ж суду від 11.02.2019 р. скасовано (а.с. 19). Зі змісту ухвали суду першої інстанції від 16.01.2019 р. про прийняття заяви про видачу судового наказу вбачається, що вона надійшла до суду 13.11.2018 року (а.с. 72). Заборгованість обліковується з 01.11.2015 р., тобто за листопад 2015 р., розмір якої був фактично обрахований на початку грудня 2015 р. за минулий місяць листопад 2015 р. і оплату за надані послуги відповідач мала здійснити у грудні 2016 р. Отже, вбачається, що заява від 13.11.2018 р. про видачу судового наказу подана в межах трирічного позовної давності відносно строку заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 просила застосувати до позовних вимог позовну давність, виходячи з того, що у січні 2019 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, який за її заявою було скасовано, тому перервався перебіг строку позовної давності і період стягнення заборгованості слід обраховувати з дати звернення позивача із заявою про видачу судового наказу, а саме з січня 2019 року? і по дату заявлених позовних вимог (а.с. 32-33).

Згідно ч.2,3 ст. 264. ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, датою пред`явлення заяви про видачу судового наказу є 13.11.2018 р., з цієї дати перервалася позовна давність і почалася заново.

Позивачем не був пропущений строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості з січня 2016 року по квітень 2019 року, який є предметом даного спору, отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність позову та про його задоволення, а підстави для задоволення заяви відповідача про позовну давність відсутні.

Суд першої інстанції правильно встановив, що судовим наказом частково був охоплений період заборгованості, з вимогами про стягнення якої позивач звернувся з даним позовом у серпні 2019 р., а саме період - січень 2016 р. по серпень 2018 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен стягнути з відповідача заборгованість, починаючи з 14.11.2018 р. і по дату звернення з позовом до суду, не заслуговують на увагу, з вище вказаних підстав, позивачем не пропущено загальний строк позовної давності.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної інстанції про те, що зі змісту рішення суду не зрозуміло, чи були враховані здійсненні нею частково погашення за деякі місяці минулого періоду та на яку суму, оскільки відповідач не вказувала у відзиві на позов про здійснення нею платежів, доказів в цій частині суду першої інстанції не надала, отже вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості перевірити ці обставини та дати їм відповідну правову оцінку.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строки позовної давності та не враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.02.2018 р. у справі №552/1529/16-ц, провадження№61-601 св18, оскільки у вказаній справі позовна давність не була застосована, обставини щодо періоду заборгованості, який мав місце до подачі заяви про видачу судового наказу, щодо переривання позовної давності подачею заяви про видачу судового наказу, обставини щодо періоду заборгованості, який мав місце після подачі такої заяви, то вони не є аналогічними з обставинами справи, яка є предметом апеляційного розгляду, тому вказана постанова не може бути застосована при вирішенні спору.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.04.2020 року за клопотанням ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 881,50 грн. до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі (а.с. 100).

Вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 881,50 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 травня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов