Дата документу 12.05.2020
Провадження № 8/937/13/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, постановлено без надання судом оцінки всіх доказів у справі та без урахування низки істотних обставин, які мають значення для вирішення такої справи, а отже існують істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається до суду із цією заявою, вказані обставини є суттєвими та істотними, а тому є підставою для перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами. Зазначила, що судом при ухваленні рішення звернуто увагу на єдиний доказ відповідача ОСОБА_2 , а саме на копію позовної заяви про стягнення вартості інформаційного обслуговування в розмірі 5% лише з ОСОБА_3 , яка розрахована в межах її статутної долі - 83%. Але 06 лютого 2020 року вона як співзасновник ТОВ «Агрофірма «Овочівник» отримала Протокол №1 від 16.01.2014 р. Загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник», який має істотне значення для встановлення істини у справі. Так, згідно Протоколу №1 від 16.01.2014 р. Загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник», під №3 було прийнято Рішення про обмеження діяльності засновника і здійсненні господарської діяльності, а саме заборонити укладання будь-яких угод господарського чи корпоративного характеру, на суму більше ніж 50000 грн, без спільної згоди на це обох засновників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вказаний Протокол №1 від 16.01.2014 р. Загальних зборів взагалі позбавляє повноважень окремого засновника укладати договори замовлення на інформаційне-довідкове обслуговування, так як сума оплати послуг на перебільшує прийняті обмеження на суму 50000 грн.

Вказаний документ не приймався до уваги при ухваленні рішення суду, був відсутній на момент розгляду справи, а тому носить характер ново виявленої обставини.

Заява, відповідно до ч.1, 2 ст. 429 ЦПК України, про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання позивачка повторно не з`явилася, але від її представника адвоката Дуди С.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошеним карантином та бажанням ОСОБА_1 особисто давати пояснення у судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395,398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Стаття 429 ЦПК України не внесена до зазначеного переліку, а також в заяві про відкладення не зазначені поважні причини відсутності заявника.

За таких обставин, забезпечуючи здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін, з метою недопущення порушення процесуальних прав учасників справи, враховуючи передбачений законодавством строк розгляду даної заяви, який становить 30 днів з дня відкриття провадження за нововиявленими обставинами, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів справи.

Також до Мелітопольського міськрайонного суду засобами електронного поштового зв`язку 08.05.2020 надійшла ухвала Верховного Суду від 29.04.2020 про відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 та постанову Запорізького апеляційного суду від 11.02.2020. У зв`язку з чим Верховний Суд витребує з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області справу №320/7983/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Відповідно до п. 21 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» у разі прийняття до провадження судом першої чи апеляційної інстанції заяви про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами і подання на те саме судове рішення касаційної скарги суддя-доповідач суду касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкладення розгляду касаційної скарги до вирішення відповідним судом вказаної заяви.

ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилася з невідомих, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи заперечень не надіслала.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце розгляду, не перешкоджає розгляду заяви. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Від відповідачки ОСОБА_2 , надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним. Зокрема, у поданій до суду заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, позивачка ОСОБА_1 надає свою оцінку мотивувальній частині судового рішення, та вказує на те, що 06.02.2020 року вона як співзасновник ТОВ «Агрофірма «Овочівник» з архіву підприємства отримала Протокол № 1 від 16.01.2014 року Загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник», відповідно до змісту якого, як вказує позивачка, було прийнято рішення про обмеження діяльності засновників при здійсненні господарської діяльності, а саме: заборонено укладання будь-яких угод господарського чи корпоративного характеру на суму більш ніж 50 000 грн без спільної згоди на це обох засновників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Як вказує позивачка, на її думку, вказаний протокол від 16.01.2014 року загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник» взагалі позбавляє повноважень окремого засновника укладати Договори замовлення на інформаційно-довідкове обслуговування, так як сума оплати послуг набагато перебільшує прийняті обмеження на суму 50 000 грн. Зазначається про те, що вказаний документ не приймався до уваги при складанні рішення суду, був відсутній на момент розгляду справи, а тому носить характер нововиявленої обставини. Однак, з такими доводами позивачки ОСОБА_1 не можна погодитись, з огляду на наступне. Як слідує зі змісту доданої до заяви копії Протоколу загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник» за № 1 від 16.01.2014 року, на загальних зборах засновників товариства була присутня сама позивачка - ОСОБА_1 , а також відповідачка ОСОБА_3 . Всі рішення були проголосовані одноголосно «ЗА» 100% голосів. Голоси розподілились наступним чином: ОСОБА_3 - 83% голосів, ОСОБА_1 - 17% голосів. Протокол підписаний позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 . Зміст протоколу загальних зборів та присутність на цих зборах самої позивачки ОСОБА_1 , свідчить про її обізнаність із існуванням даного протоколу ще починаючи з 16 січня 2014 року. Однак, в порушення вимог ст. ст. 12, 13, 43, 81, 83 ЦПК України, достовірно володіючи інформацією про існування цього протоколу загальних зборів, позивачка ОСОБА_1 , звертаючись до Мелітопольського міськрайонного суду із позовом про визнання недійсним договору-замовлення на інформаційно-довідкове обслуговування від 16.07.2014 року, не подала даний доказ до суду під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, так само не зазначила про існування цього доказу і в суді апеляційної інстанції, про що свідчать матеріали цивільної справи № 320/7983/18.Тобто, враховуючи факт обізнаності позивачки ОСОБА_1 про існування рішення, прийнятого на загальних зборах 16.01.2014 ТОВ «Агрофірма «Овочівник», у проведенні яких вона сама приймала участь, подання позивачкою зараз до суду даного протоколу - не може розцінюватись як нововиявлена обставина в розумінні ст. 423 ЦПК України, та не може бути підставою для перегляду рішення суду першої інстанції. Адже, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України). Однак позивачці на час розгляду справи в суді першої інстанції було відомо про існування протоколу загальних зборів від 16.01.2014 року ТОВ «Агрофірма «Овочівник», оскільки вона сама його підписала. Однак, позивачка умисно приховала цей доказ від суду, чим допустила зловживання своїми процесуальними правами. Крім того, на переконання відповідача, даний протокол не має істотного значення для розгляду даної справи, оскільки, по-перше, вказує на заборону укладення засновниками Товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з третіми особами будь-яких угод (договорів) господарського або корпоративного характеру, в яких будуть фігурувати на суму більше 50 000 грн. без спільної згоди на це обох засновників товариства. Однак, як було встановлено Верховним Судом та зазначено у постанові від 13.11.2019, ухваленій у даній цивільній справі, договір замовлення на іформаційно-довідкове обслуговування від 16.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є за своєю суттю цивільно-правовою угодою про надання послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Верховний Суд також зазначає, що сама справа виникла не з корпоративних відносин, пов`язаних із діяльністю Товариства, а з договірних відносин, що виникли за цивільно-правовою угодою, предметом якої є надання послуг і яка безпосереднього відношення до корпоративних прав не має.Зі змісту наданого тільки зараз позивачкою протоколу № 1 від 16.01.2014 року не слідує про існування будь-яких заборон, які б поширювались на засновників товариства, стосовно укладення ними договорів цивільно-правового характеру. По-друге, з доданих до заяви документів взагалі не зрозуміло походження даного протоколу, сам документ не засвідчений належним чином, на ньому відсутня і печатка товариства. Хоча, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Так, у заяві позивачка вказує на те, що 06.02.2020 року отримала цей протокол з архіву товариства, однак жодних доказів, на підтвердження цієї обставини до суду не подає. У зв`язку з викладеним відповідачка просить відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне рішення в силі.

Дослідивши матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, суд доходить висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 та ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою, серед іншого, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ч.1 ст. 423 ЦПК України).

Окрім того, іншими підставами є: встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 08 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Заявниця вважає, що нею набуто доказ, який спростовує обґрунтування прийнятого судом рішенням щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а саме 06 лютого 2020 року вона як співзасновник ТОВ «Агрофірма «Овочівник» отримала Протокол №1 від 16.01.2014 Загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник», який має істотне значення для встановлення істини у справі. Так, згідно Протоколу №1 від 16.01.2014 р. Загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник», під №3 було прийнято Рішення про обмеження діяльності засновника і здійсненні господарської діяльності, а саме заборонити укладання будь-яких угод господарського чи корпоративного характеру, на суму більше ніж 50000 грн, без спільної згоди на це обох засновників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вказаний Протокол №1 від 16.01.2014 р. Загальних зборів взагалі позбавляє повноважень окремого засновника укладати договори замовлення на інформаційне-довідкове обслуговування, так як сума оплати послуг на перебільшує прийняті обмеження на суму 50000 грн.

Вказаний документ не приймався до уваги при ухваленні рішення суду, був відсутній на момент розгляду справи, а тому носить характер ново виявленої обставини.

Суд, надавши правову оцінку обґрунтуванню заявлених вимог заяви, вважає наведену заявником підставу такою, що не є нововиявленою в розумінні п. 1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, й заявник як позивач, будучи стороною у справі був наділений процесуальними правами та обов`язками щодо надання суду доказів у справі, проте жодних дій та наміру про вчинення таких дій не вчинив.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає процедуру витребування та забезпечення доказів, які заявником як стороною у справі в межах наведеної підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не використовувались.

Водночас, підстави, на які заявник посилається як нововиявлені, не є такими у розумінні положення п. 1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, адже непогодження стороною у справі із процедурою судового розгляду такої справи та незгода із судовим рішенням, не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Окрім того, таким підставам була надано оцінка в межах розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1 . Зокрема, вказано, що позивач не довела, що її права порушені оспорюваним правочином та в чому полягає порушення її прав та інтересів. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили, що у разі прийняття судом рішення про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності у неї виникнуть права або це призведе до відновлення її порушених прав. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки учасника, є неприйнятними, оскільки на підставі оспорюваного договору замовлення на інформаційно-довідкове обслуговування від 16 липня 2014 року не здійснювалось відчуження ОСОБА_3 її частки в ТОВ «Агрофірма «Овочівник».

Купівля-продаж корпоративних прав ТОВ «Агрофірма «Овочівник» була проведена на підставі відповідного договору від 25 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони (т. 1, а.с.237-239).

Судом встановлено, що вимоги ОСОБА_2 щодо виплати ОСОБА_3 за інформаційно-довідкове обслуговування на підставі договору від 16 липня 2014 року стосуються лише частки ОСОБА_3 ТОВ «Агрофірма «Овочівник» в корпоративних правах ТОВ «Агрофірма «Овочівник» 83 % статутного капіталу, що підтверджується змістом позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором (т. 1, а.с.33-36).

Зазначена позовна заява містить розрахунок суми боргу, яку позивач просить стягнути за спірним договором з відповідача ОСОБА_3 , виходячи з належної відповідачу частці 83% в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма «Овочівник».

Доказів пред`явлення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з неї суми боргу за надання консультативного, інформаційно-довідкового обслуговування за спірним договором матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з наданої до матеріалів справи копії Протоколу загальних зборів ТОВ «Агрофірма «Овочівник» за № 1 від 16.01.2014 року, на загальних зборах засновників товариства була присутня сама позивачка - ОСОБА_1 , а також відповідачка ОСОБА_3 . Всі рішення були проголосовані одноголосно «ЗА» 100% голосів. Голоси розподілились наступним чином: ОСОБА_3 - 83% голосів, ОСОБА_1 - 17% голосів. Протокол підписаний позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 .

Зміст протоколу загальних зборів та присутність на цих зборах самої позивачки ОСОБА_1 , свідчить про її обізнаність щодо існування даного протоколу, починаючи з 16 січня 2014 року.

Однак ОСОБА_1 не надано жодних доказів неможливості його подання до суду з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Тобто, враховуючи факт обізнаності позивачки ОСОБА_1 про існування рішення, прийнятого на загальних зборах 16.01.2014 року ТОВ «Агрофірма «Овочівник», в проведенні яких вона сама брала участь, подання позивачкою до суду даного протоколу не може розцінюватись як нововиявлена обставина в розумінні ст. 423 ЦПК України, та не може бути підставою для перегляду рішення суду. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України).

Відтак, суд надавши, правову оцінку таким підставам, вважає, що така заява ОСОБА_1 спрямована на вимогу перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що заявниця має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що суперечить одному із фундаментальних аспектів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, оскільки перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію (касацію), а сама можливість існування двох точок зору на один предмет, не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, що узгоджується з рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

І звернення до суду із такою заявою суд оцінює як зловживання правом, адже учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно, суд розглянув спір в межах наданих сторонами доказів, а заявник, як особа, яка звертається із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасування рішення, не довела, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, постановленій за заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки в заяві не наведені встановлені законом обставини відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, на підставі яких може бути переглянуто у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.04.2019, то в задоволенні заяви необхідно відмовити та залишити вказане судове рішення в силі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.2, ч.1 ст. 423, ст. 429 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 08.04.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовити та залишити вказане судове рішення в силі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: