Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/313/20
Провадження №: 2/332/564/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05.08.2016 року. Позивач зазначала, що за період з жовтня 2016 року по червень 2018 року відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, хочя з вересня 2016 року неодноразово працевлаштовувався, але з червня 2018 року відповідач сплачував аліменти нерегулярно виховання, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів, додаткової допомоги на утримання дітей не надавав. Відповідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки вищевказана сума є більшою ніж сума аліментів, яка встановлена рішенням суду позивач просить суд збільшити розмір аліментів, шляхом змінення способу їх стягнення та стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення старшим сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття та після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжувати стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця 1000 грн. пов`язані з його хворобою.
Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити з підстав вказаних в ній.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином , заяв та клопотань від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивачки та її представника прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року справа 332/2617/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). На виконання рішення суду було видано виконавчі листи (а.с.19-20).
Як зазначено у позові, відповідач за період з жовтня 2016 року по червень 2018 року аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не сплачував, з червня 2018 року сплачує аліменти нерегулярно, хоча з вересня 2016 року відповідач неодноразово працевлаштувався, що підтверджується наказами виданими ТОВ «Агарта ЛТД» про прийняття та звільнення з роботи та довідкою з Пенсійного фонду України (а.с.14, 15, 17)
Відповідач ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 року має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується довідкою Заводського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складає 15 871,50 грн. (а.с.11-12).
Неповнолітній син ОСОБА_3 має діагноз гіпертрофія середнього ступеня, збіжна співдружна альтерууюча косоокість UO. Амбліопія слабкого ступеня OD. У зв`язку з цим, йому рекомендовано постійно носити окуляри та проходити курси апаратного лікування, та амбліокор 15 курсів, кожні півроку. Вартість окулярів становить 1100 грн (а.с.9).
Необхідні для відновлення зору дитини платні та коштують приблизно 800 грн. за 1 курс. У зв`язку з цим, на лікування дитини кожні 6 місяців необхідно близько 2 тис. грн.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.
Таким чином, законодавець визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а не встановлення іншого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що позивач посилається у позовній заяві.
Отже, зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказів того, що у відповідача покращився матеріальний стан та наявний дохід у більшому розмірі, ніж при визначенні рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року розміру аліментів, позивач суду не надала, також позивачем не доведено, що її матеріальний стан та здоров`я, як одержувача аліментів погіршився або поліпшилось здоров`я відповідача, як платника аліментів, які дають підстави для збільшення розміру аліментів. Посилання позивача на те, що відповідач з вересня 2016 року неодноразово працевлаштувався, не є підставою для зміни розміру аліментів.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів слід відмовити.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягення аліментів», звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України.
Позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування пов`язані з хворобою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень щомісячно.
Однак, доказів того, що вона щомісячно витрачає кошти в розмірі 1000 гривень на лікування дитини позивачкою не надано. Натомість суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь на позивачки понесені додаткові витрати в розмірі 1100 гривень у відповідності до квитанції виданої «Центральною оптикою» за придбання окулярів (а.с.9)
Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на лікування пов`язані з хворобою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 08.05.2020 року.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко