Ухвала

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 154/3223/15

провадження № 61-5787вно20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниця Анатолій Іванович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року, прийнятої за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 січня 2018 року у складі головуючого-судді Лященка О. В. та постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просив визнати недійсними: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення торгового центру, загальною площею 2 363,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; договір купівлі продажу адміністративного приміщення (А-2), загальною площею 165,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення торгового центру (3-1), загальною площею 184 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,5647 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ним та ОСОБА_2 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач зазначає, що вказані договори купівлі-продажу було укладено від його імені на підставі довіреності від 25 лютого 2014 року ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 . Він не мав наміру та бажання на укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу. Довіреність видана ОСОБА_3 є способом забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 25 лютого 2014 року, згідно з яким він отримав у борг від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 150 тис. дол. США. Саме укладенням договору позики було зумовлено видання довіреності на ім`я ОСОБА_3 , згідно якої він мав право розпоряджатись спірним нерухомим майном тільки у випадку невиконання або порушення умов договору позики. ОСОБА_3 було відомо про те, що він вчиняє дії необхідні для скасування довіреності від 25 лютого 2014 року.

Позивач вважає, що оспорювані договори купівлі-продажу були укладені від його імені ОСОБА_3 в своїх інтересах, так як ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 і спірні об`єкти належать ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Договори купівлі-продажу були укладені на вкрай невигідних для нього умовах, так як продані по істотно заниженим цінам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів своїх позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 20 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 січня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, при його ухваленні повно і всебічно встановлено обставини справи й визначено правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосовано правові норми. При цьому апеляційним судом зазначено про те, що ОСОБА_1 не надано доказів відсутності у нього волевиявлення на укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, довіреність видана на тривалий термін та не містила будь-яких обмежень щодо часу її виконання. Крім того, нерухоме майно придбане ОСОБА_2 , хоч і під час шлюбу, але не за спільні кошти подружжя, а за кошти, що одержані нею від третіх осіб внаслідок договорів дарування та позики.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано недійсними: договір купівлі-продажу нежитлового приміщення торгового центру, загальною площею 2 363,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; договір купівлі продажу адміністративного приміщення (А-2), загальною площею 165,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; договір купівлі-продажу нежитлового приміщення торгового центру (3-1), загальною площею 184 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,5647 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 вересня 2014 року між ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що наявні підстави для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними, так як вони були укладені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час шлюбу, а тому відповідно до частини третьої статті 238 ЦК України ОСОБА_3 уклав ці договори в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, оскільки майно придбане ОСОБА_2 , відповідно до статті 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Короткий зміст заяви та узагальнення її доводів

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, у якій вона просить задовольнити заяву про перегляд судового рішення, скасувати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заява мотивована тим, що відносно оспорюваних договорів купівлі-продажу Верховним Судом 15 січня 2020 року було ухвалено рішення у справі № 154/1812/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, яким встановлені обставини, щодо правового статусу спірного нерухомого майна, а саме, що воно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Заявник вважає, що у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки, відповідно до постанови Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 154/1812/16, майно, яке було предметом спору, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а тому належним позивачем за вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 25 вересня 2014 року міг бути, як ОСОБА_1 (як сторона правочину), так і ОСОБА_4 (як заінтересована особа).

Зазначені обставини, на думку заявника, є нововиявленими, про які їй не було відомо на момент розгляду судом касаційної інстанції справи № 154/3223/15-ц за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 квітня 2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниця А. І. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини тринадцятої статті 33 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів.

Згідно з частиною другою статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Верховний Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявника, з дотриманням передбачених законодавством меж і підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на наступне.

У частині першій статті 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу для його задоволення, посилався на те, що оспорювані договори купівлі-продажу були укладені від його імені ОСОБА_3 в своїх інтересах, так як ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 і спірні об`єкти належать ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посилалися на те, що спірне нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_3 , укладаючи від імені ОСОБА_1 договори купівлі-продажу нерухомого майна, не діяв у власних інтересах.

При цьому, ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року встановлені обставини про те, що спірне нерухоме майно є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_1 не вправі був самостійно розпоряджатися цим майном, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 на думку ОСОБА_2 , не є належним позивачем у справі, яка переглядається.

В той же час зазначеною постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року закрито провадження у справі № 154/1812/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору, так як оспорювані договори купівлі-продажу уже визнані недійсними постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 154/3223/15, яку просить переглянути ОСОБА_2 .

Зазначені обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки вони не могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, яке просить переглянути ОСОБА_2 , а також якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Крім того, ОСОБА_1 був належним позивачем у справі № 154/3223/15, оскільки предметом цього спору були договори купівлі-продажу від 25 вересня 2014 року, укладені між ним та ОСОБА_2 , тобто наслідки укладення цих договорів безпосередньо стосувалися прав та обов`язків, зокрема ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_2 у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам для віднесення їх до таких.

Висновки за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Оскільки зазначені заявником обставини не спростовують фактичні дані, покладені в основу постанови Верховного Суду від 06 лютого 2019 року, такі обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а тому не можуть бути підставою для її перегляду. З огляду на це Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви про перегляд судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись статтями 400, 402, 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року, прийнятої за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниця Анатолій Іванович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна відмовити.

Постанову Верховного Суду від 06 лютого 2019 року залишити в силі.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. О. Кузнєцов С. О. Карпенко А. С. Олійник С. О. Погрібний М. Ю. Тітов