Провадження 22-ц/812/850/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Миколаєві цивільну №473/895/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року під головуванням судді Лузан Л.В. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_1

до

Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк із дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків (а. с. 34).

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, позивачем не зазначено доказів щодо звернення до Державного кадастрового реєстратора про виправлення помилки відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ за №1051 від 17 жовтня 2012 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, 25 березня 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява про усунення зазначених недоліків до якої позивачем надано запит до Державного кадастру від 26 березня 2020 року (а.с. 36-41).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, оскільки останнім не виконано вимоги ухвали цього суду від 23 березня 2020 року.

Не погодившись із ухвалою про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 4, 6, 9,10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Із наведених судом першої інстанції недоліків позовної заяви, які стали підставою для її повернення позивачу, можна зробити висновок, що вони полягають в невиконанні ОСОБА_1 вимог положень п. 5 ч.3 ст. 175 та ст. 177 ЦПК України, а саме в незазначенні доказів виконання рішення щодо виправлення помилки стосовно подвоєння кадастрових номерів земельних ділянок згідно п.п. 3-1 п. 144 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ за №1051 від 17 жовтня 2012 року (направлення державним кадастровим реєстратором державному реєстратору прав на нерухоме майно повідомлення щодо виправлення помилки та результат розгляду такого повідомлення).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право на захист звернувся до суду із вказаним позовом, який за своєю формою та змістом викладений із дотриманням вимог положень ст. 175 ЦПК України.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що він звертався до відділу Держгеокадастру з заявою про виправлення помилки щодо подвоєння номерів земельних ділянок та отримав відповідь. Вказані документи ним додані до позову (а.с. 17-18).

Не погоджуючись з таким викладенням доказів, в оскаржуваній ухвалі суд, фактично зазначає про інший відмінний шлях щодо підтвердження позивачем обставин викладених в позові, що є фактичною оцінкою доказів і є недопустимим на даній стадії судочинства. Таке виключає можливість залишення позовної заяви без руху, оскільки фактично не є невиконанням позивачем вимог ст. 175 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається порушення ст. 177 ЦПК України, оскільки у позовній заяві зазначено, що до неї додаються копії позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі доказ сплати судового збору та інші копії документів.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року скасувати, матеріали вказаної позовної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова