Справа №601/1411/19
Провадження № 2/601/32/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1411/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Наталія Петрівна про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , який укладено між ним та відповідачкою та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 із підстав визначених у ст. 203 ЦК України. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 травня 2018 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір дарування, за яким він подарував, а відповідачка набула у свою власність квартиру АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П.. У 2018 році відповідачка, яка є дочкою покійної дружини позивача, попросила дозволу на проживання у вищевказаній квартирі, на що позивач погодився. Як позивачу стало відомо його дружина ОСОБА_3 склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповіла своїй дочці - відповідачці по справі. 17.03.2009 року ОСОБА_2 подала до Кременецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за вище вказаним заповітом і цього ж числа державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу. Отже, ОСОБА_2 подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини є такою, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 .. Позивач вважає, що оскільки в заповіті, який склала його покійна дружина, не вказується на яке конкретно майно він розповсюджується, то він не мав права підписувати договір дарування даної кватири до видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки договір дарування від 16 травня 2018 року, що укладений між сторонами, не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, тому позивач просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Трачук І.В. подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Семененко Л.М. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином..

Приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Протокольною ухвалою суду, за клопотанням відповідача та представника відповідача - адвоката Семененко Л.М., які не були належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи та про наявність позову в суді дізнались після проведення підготовчого судового засідання, сторонам поновлено пропущений процесуальний строк для вчинення дій, які необхідно здійснити до закінчення підготовчого судового засідання.

24.02.2020 року та 11.03.2020 року представником позивача адвокатом Трачуком І.В. подано заяви про зміну підстави заявленого позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі виходячи з наступного.

З 01.10.2003 року власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_1 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2019 року.

16 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_1 (дарувальник) передає у власність ОСОБА_2 (обдарованій) безоплатну квартиру АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування від 16.05.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 804; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року; технічним паспортом на квартиру; заявами ОСОБА_1 від 16.05.2018 року; довідкою від 16.05.2018 року, виданою Кременецькою РКЛ та довідкою про склад сім`ї.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2019 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 з 16.05.2018 року. Підставою виникнення права власності є договір дарування від 16.05.2018 року.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів свідків - сусідів по вказаній адресі не проживає та ніколи не проживала ОСОБА_2 , що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.07.2019 року.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.10.2019 року слідує, що ОСОБА_1 одинокий, є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи довічно, хворим, тому потребує постійного догляду та лікування, сторонньої допомоги. Допомогу, яку отримує з 2014 року від Кременецького центру соціального обслуговування, є недостатньою і не покриває всіх життєво необхідних умов для забезпечення проживання. Таке забезпечення, зі слів свідків, мала надавати ОСОБА_2 , яка є рідною дочкою покійної дружини ОСОБА_1 , однак вона, як власник житла, в ньому не проживає і постійного догляду за ОСОБА_1 не здійснює та не здійснювала.

Згідно посвідчення № НОМЕР_1 та заключення ЛКК № 407 Кременецької РКЛ, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію.

З довідки № 134 від 01.07.2019 року, виданої Кременецьким територіальним центром соціального обслуговування слідує, що ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , знаходиться на обслуговуванні Кременецьким територіальним центром, за яким закріплений соціальний робітник, який надає відповідні послуги, згідно договору.

Згідно довідки від 02.07.2019 року, ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря.

ОСОБА_2 перебуває на роботі в Італії, що стверджується дозволом на проживання; карткою медичного страхування; посвідченням особи та витягом із розрахунку страхових платежів, що перекладенні з італійської мови на українську.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та заповіту від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що було їй належне на день смерті і вона за законом матиме право, в тому числі грошові вклади з нарахуваннями процентів та компенсаціями заповіла ОСОБА_2 ..

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 19020940 та копії спадкової справи № 87/2009 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , по заяві ОСОБА_2 про прийняття спадщини, заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК розуміє в тому числі і помилку в характері (природі) правочину, прав та обов`язків сторін.

Так, помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб тощо.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Судом встановлено, що при укладенні договору дарування 16 травня 2018 року не було враховано тих обставин, що ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 , покійної дружини позивача, та на час укладення договору їй не було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 в тому числі і на частку в спірній квартирі, тому суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як, позивач по справі є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі, які становлять 768 грн. 40 коп. - судовий збір.

Керуючись ст.ст. 19, 42, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 229, 717, 1223, 1226, 1268 ЦК України суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Наталія Петрівна про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на майно - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3 , укладений 16 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер № 804.

Скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 проведену на підставі спірного договору дарування.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4

Третя особа: приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Наталія Петрівна, місцезнаходження вул. Шевченка, 50 м. Кременець Тернопільської області.

Повне судове рішення складено 04.05.2020 року.

Головуючий: