справа № 156/1131/19
Провадження № 2/156/113/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби у Волинській області про звільнення майна з-під арешту, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Прокуратура Волинської області -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Прокуратури Волинської області про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_3 на праві співвласності (1/3 частка) належало приміщення контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 13 серпня 2009 року. Іншими співвласниками зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_4 (1/3 частка) та ОСОБА_5 (1/3 частка). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вони як спадкоємці ОСОБА_3 , дружина та дочка, звернулися до приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. з метою отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину на належні ОСОБА_3 на день його смерті автомобіль, квартиру, комерційну нерухомість та земельні ділянки в рівних частках по 1/2 частині кожній. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на приміщення контори хлібокомбінату у зв`язку з накладенням арешту на вказане майно. Вказаний арешт був накладений згідно постанови старшого слідчого прокуратури міста Нововолинська від 18 серпня 2011 року. Однак про існування вказаного арешту їм відомо не було. Згодом було встановлено, що у 2011 році було накладено арешт у рамках кримінальної справи про обвинувачення голови правління Іваничівського районного споживчого товариства в скоєнні злочинів передбачених ст. 367, ч. 1 та ч. 2 ст. 366 КК україн, а саме, на приміщення контори хлібокомбінату, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Іваничівським районним судом Волинської області було постановлено вирок у вказаній кримінальній справі , однак не було вирішено питання про зняття арешту з майна. Враховуючи, що у них як спадкоємців відсутня можливість для отримання свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно, а також беручи до уваги, що у кримінальному провадженні питання про зняття арешту з нерухомого майна вирішено не було і воно вже завершене постановленням вироку, який набрав законну силу, то просять суд звільнити з-під арешту (скасувати арешт) з приміщення контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

13 листопада 2019 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09 грудня 2019 року від прокуратури Волинської області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.26-31) згідно якого провадження у справі просять закрити на підтаві п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

21 січня 2020 року було замінено неналежного відповідача - Прокуратуру Волинської області належним відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області. Прокуратуру Волинської області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Підготовче провадження було закрите та справу призначено до розгляду на 23 березня 2020 року.

Від Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Волинській області надійшло повідомлення, згідно якого слідчим управлінням фінансових розслідувань, який функціонує в складі ГУ ДФС у Волинській області в межах розслідуваних кримінальних проваджень не здійснювалось досудове розслідування відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також не вилучалось належне їм майно. У зв`язку із запровадженням на території України карантину на розгляд справи представник відповідача з`явитися не може (а.с.53).

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повістю та просять позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився.

Оскільки розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частини контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м. згідно договору купівлі-продажу контори хлібокомбінату № 2067 від 13 серпня 2009 року, який був посвідчений Іваничівською державною нотаріальною конторою, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20-21).

Згідно постанови про накладення арешту на майно від 18 серпня 2011 року старшого слідчого прокуратури м. Нововолинська Волинської області Божко С.І. було накладено арешт на будівлю контори хлібокомбінату загальною площею - 169 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1 . (а.с.47) Вказаний арешт був накладений в межах кримінальної справи № 50-015-11 відносно ОСОБА_6 за ст. ст. 364 ч.2, 366 ч. 2 КК України.

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 12 грудня 2011 року ОСОБА_7 було засуджено за статтями 366 ч. , 367 ч. 2 КК України, однак питання щодо зняття арешту з об`єкту нерухомості вирішено не було. Зазначений вирок набрав законну силу. (а.с.50-51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 а.с. 7).

Згідно довідки Згоранської сільської ради, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , позивачі по справі (а.с.15). Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали шлюб 09 жовтня 1993 року (а.с. 8). Від спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_2 , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 а.с.9).

Судом належно встановлено спорідненість позивачів із особою спадкодавця ОСОБА_3 .

Копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що на даний час існує накладений арешт на нежитлову будівлю, будівлю контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що в АДРЕСА_1 згідно постанови про накладення арешту на майно від 18 серпня 2011 року старшого слідчого прокуратури м. Нововолинська (а.с.16).

Приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семеннюк Н.М. 30 вересня 2019 року № 24102-14 позивачам було надіслано лист згідно якого, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 вересня 2019 року на будівлю контори хлібозаводу, що в АДРЕСА_1 накладено арешт, то є підстави для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про зняття арешту на будівлю контори (а.с.17).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом належно встановлено, що арешт на об`єкт нерухомості, будівлю приміщення контори хлібокомбінату було накладено органом досудового слідства під час процесу досудового розслідування у вказаній кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року. Також встановлено мету вказаного арешту, а саме, забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову та вжиття заходів до відшкодування спричинених Іваничівському РСТ збитків.

Досудове розслідування завершено та по кримінальній справі 12 грудня 2011 року постановлено вирок, який набрав законну силу. Однак по даний час арешт скасований не був.

Накладений арешт не дає можливості позивачам здійснити спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Великої Палати Верхового Суду України від 08 листопада 2019 року справа № 450/1411/16 розгляд справи про звільнення майна з-під арешту, який був накладений під час досудового слідства на підставі положень КПК України 1960 року повинен здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Таким чином, накладений арешт порушує права та інтереси позивачів, оскільки унеможливлює прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , набуття права власності в порядку спадкування та в майбутньому користування та розпорядження даним майном.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що реєстратори не мають визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів арешту об`єкту нерухомого майна, а також те, що позивачі позбавлені можливості захистити свої права в інший спосіб, як звернення до суду з позовом, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Приймаючи таке рішення, суд також виходить з того, що відсутня сама підстава для існування арешту накладеного на майно ОСОБА_3 , оскільки кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт закінчилось ще у 2011 році, що підтверджується вироком суду від 12 грудня 2011 року. Виконавчих листів про відшкодування завданих кримінальним злочином збитків видано не було.

У зв`язку із тим, що обтяження №11537563, яке відображене у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 25 серпня 2011 року, не зняте, позивачі не можуть вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 247, 141, 258-259, 265 ЦПК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Прокуратура Волинської області про про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт накладений на приміщення контори хлібокомбінату загальною площею 169 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 накладений на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м.Нововолинська Волинської області Божко С.І. від 18 серпня 2011 року в межах кримінальної справи № 50-015-11, запис обтяження № 11537563.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров