Єдиний унікальний номер судової справи: 487/4394/18
Номер провадження: 22-ц/812/810/20 Суддя - доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Гаврасієнко В.О. в приміщенні того ж суду за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовувала тим, що з 28 серпня 2014 року перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2018 року розірвано. Від подружнього життя є син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, не бере участі у його вихованні. Домовленості щодо матеріального утримання дитини и не досягнуто. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує значний дохід, а тому у нього є фінансова можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 15000 грн. щомісяця. Посилаючись на викладене, позивачка остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 липня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 6 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 зазначала, що існують істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі раніше, на час розгляду справи та ухвалення рішення у даній справі. Зокрема, ОСОБА_1 не було відомо, що 19 квітня 2019 року до суду надійшли виписки щодо відкритих/закритих банківських рахунків відповідача в АТ «Укрсоцбанк», які судом було долучено до матеріалів спправи, проте які ним не досліджувались, не були враховані при ухваленні рішення. Оскільки зазначені обставини існували на момент винесення рішення і не були відомі заявнику та мають істотне значенні для справи, просила суд скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісяця, починаючи з 06 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено та залишено в силі вказане рішення.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не наведено обставин, із наявністю яких Закон пов`язує необхідність перегляду та скасування судового рішення, а тому заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали не враховано те, що позивачка належним чином не була повідомлена про розгляд її заяви, окрім того не з`ясовано обставин на які вона посилається в заяві, як на нововиявлені обставини.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає.

За положеннями статті 429 ЦПК України суд розглядає заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції. які здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст.129Конституції України в чинній редакції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалою суду першої інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши, зокрема позивачку ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду заяви, фактично позбавив її права на участь в судовому засіданні, надання доказів та пояснень щодо поданої заяви. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Зазначених вимог закону судом не було дотримано, наведені вище обставини залишилися поза увагою, що призвело до порушення норм процесуального права, прав позивачки ОСОБА_1 , на що вона посилається в апеляційній скарзі, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду слід скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення колегія суддів виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст. 423 ЦПК України).

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 липня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 6 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 , як на нововиявлені обставини посилається на докази, а саме виписки щодо відкритих/закритих банківських рахунків відповідача - ОСОБА_3 в ПАТ «Укрсоцбанк», які містяться в матеріалах справи та з якими вона не мала змоги ознайомитися під час остаточного розгляду справи.

ОСОБА_1 зазначала, що про наявність цих виписок їй відомо не було, судом вони не досліджувались та не були враховані при ухваленні рішення суду 06 червня 2019 року.

Між тим, виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 за період з 08.12.2014 рок по 08.04.2019 року в ПАТ «Укрсоцбанк», які були надіслані на адресу суду 15 квітня 2019 року, знаходяться в матеріалах справи та підтверджуються описом документів у справі т. 2 а.с.1-178.

До того ж, 12 червня 2019 року позивачка звернулась із заявою до суду про ознайомлення з матеріалами справи з якими була ознайомлена 19 червня 2019 року (т. 2 а.с.190), однак ніяким чином на вказані докази не відреагувала.

04 липня 2019 року відповідач ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу (т. 2 а.с.196-200).

23 липня 2019 року ОСОБА_1., також ознайомилась із матеріалами справи в суді апеляційної інстанції і тільки 04 вересня 2019 року звернулась до Заводського районного суду із заявою про перегляд рішення суду від 06 червня 2019 року за нововиявленими обставинами (т. 2 а.с.221).

Отже, наведене свідчить про те, що на момент ухвалення рішення та перегляду його в апеляційній інстанції вказані докази - виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 в ПАТ «Укрсоцбанк» були наявні в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи колегія вважає, що підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані позивачкою ОСОБА_1 обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Процесуальні недоліки розгляд справи (неповнота встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, однак можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Посилання в апеляційній інстанції на те, що обізнаність позивачки про вказані докази не передбачала б зменшення позовних вимог на увагу не заслуговують, оскільки своїми процесуальними правами сторони користуються самостійно та на власний розсуд (ст. 49 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги зводиться до підстав обґрунтовування заяви про перегляд рішення за нововиявленим обставинами, яким надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити, вказане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 07 травня 2020 року.