Справа№ 324/1879/19
Провадження № 2/324/80/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 02.07.1999 Тарасівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, актовий запис №2.

Позивач зазначила, що від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тривалий час, починаючи з 2014 року, між нею та відповідачем були непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Відносини між подружжям зіпсовані, постійно виникають сварки, відсутня взаємоповага, існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на життя, подружжя втратило почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюбні відносини припинені з травня 2019 року. Подружжя перестало бути родиною, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов, пред`явлений нею до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підтримує, просить його задовольнити, проти відкладення розгляду справи на період карантину заперечує у зв`язку із тим, що з боку відповідача здійснюється фізичне та моральне насилля, виникають сварки, спільного господарства вони не ведуть, свідком цього являється неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить справу розглянути без її участі, після розірвання шлюбу бажає повернути собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідач ОСОБА_3 повторно до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, 28.12.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є завідомо безпідставний та незаконний, ґрунтується на припущеннях та не відповідає інтересам їхньої сім`ї та виник на підставі перебування позивача у гормонально-психічно-емоціональному стані через перехідний вік позивача, тому він категорично проти розірвання шлюбу. Також відповідачем разом із відзивом було подано заяву про надання строку для примирення, в якому він просив надати строк для примирення на 6 місяців, просив розглянути дане питання за його відсутності, оскільки він обмежений у вільному пересуванні через свою інвалідність, однак ніяких підтверджуючих документів про свій стан здоров`я, який перешкоджає явці до суду, в тому числі встановлену групу інвалідності, до суду не подав, тому суд відповідно до вимог п.1 ч.3, ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст.10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у сім`ї склалися не нормальні відносини, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, шлюбні відносини припинено, сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, позивач втратила до відповідача почуття поваги і любові, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1 .

Суд вважає, що наведені відповідачем ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву та заяві про надання строку для примирення обставини його не згоди на розірвання шлюбу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка (ст.51 Конституції України). Справа за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу на теперішній час перебуває в провадженні суду шість місяців, відповідач ОСОБА_3 неодноразово викликався до суду, в тому числі під час підготовчого провадження, однак до суду не з`являвся. З урахуванням часу, що минув з моменту пред`явлення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у відповідача ОСОБА_3 було достатньо часу для примирення з позивачем ОСОБА_1 , однак примирення не відбулося, позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій на розірванні шлюбу наполягає та зазначила, що збереження шлюбу суперечить її інтересам.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України), суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя неможливе і шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 211, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.07.1999 Тарасівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, актовий запис №2.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко