справа № 489/3558/19
провадження №2/489/389/20
12 травня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15.02.2013 відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5527,25 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється позичальником починаючи з «01» по «25» число кожного місяця.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 12.05.2020 16:20 годину, сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У поданій до суду письмовій заяві представник ПриватБанку просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач причини неявки суду не повідомила та відзиву не надала.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
17.09.2007 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір б/н у вигляді заяви, з умовами якої позичальник отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 1,9 проценти в місяць із розрахунку 360 днів.
15.02.2013 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 5527,25 грн. на 24 місяці з 15.02.2013 по 28.02.2015 у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості шляхом погашення заборгованості починаючи з «01» по «25» число кожного місяця.
Згідно пункту 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що за порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаної у цій Генеральній угоді, Умов та правил, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням строк яких не наступив, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту з 32 дня вважається простроченою та позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1980,00 грн.
Таким чином, відповідач погодилася із умовами Генеральної угоди, скріпивши її своїм підписом.
Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 01.01.1999 по 04.12.2019, а також довідкою про картку видану відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору: НОМЕР_1 , терміном дії до серпні 2016 року.
Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом Генеральна угода скріплена підписом відповідача, а тому вважається, що сторони досягли усіх істотних умов договору, в т.ч. в частині встановлення плати за користування кредитом, строку його погашення та відповідальності у разі порушення зобов`язань.
За таких обставин та враховуючи те, що відсутність коштів не є підставою для звільнення від позичальника від відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3765,36 грн. заборгованості по кредиту, 3602,01 грн. процентів та 1980,00 грн. штрафу, нарахованого відповідно до пункту 2.2. Генеральної угоди, що разом складає 9347,37 грн.
При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5719,16 грн. заборгованості за пенею та комісією, суд виходить з наступного.
Так, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.
Як вказано вище, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із змісту Генеральної угоди вбачається, що нею не передбачено умов нарахування пені, її розмір та підстави такого нарахування. Не містить умов такого нарахування і анкета-заява, копія якої додана до позовної заяви.
Щодо Умови та Правила надання банківських послуг то їх не можна вважати складовою кредитного договору, так як вони не підписані позичальником (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19)).
За таких обставин, вимоги в частині стягнення пені та комісії задоволенню не підлягають через не доведеність.
Так як позовні вимоги задоволені частково, відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1191,78 грн. (1921,00 * 62,04 %).
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.02.2013, яка станом на 17.06.2019 складається із 3765,36 грн. заборгованості по кредиту, 3602,01 грн. процентів та 1980,00 грн. штрафу, всього 9347,37 грн., а також судовий збір в сумі 1191,78 грн.
У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про учасників справи:
відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 12.05.2020.
Суддя І.В.Коваленко