Справа № 331/4747/19
Провадження №2/331/335/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В., за участю секретаря судового засідання Дорофєєвої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. на загальну суму 11 332,19 грн., яка складається із загальної заборгованості в розмірі 9431,59 грн., інфляційних збитків у розмірі 1461,90 грн., 3 % річних у розмірі 212,26 грн., пені у розмірі 226,44 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з 01.11.2017 року по 31.05.2019 р. позивач надав відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком за договором. За вказаний період відповідач платежів не здійснила.

Керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні збитки у розмірі 1461,90 грн. та 3% річних в розмірі 212,26 грн. Також, керуючись ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачу нараховано пеню у розмірі 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення, що складає 226,44 грн.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» загальну суму заборгованості в розмірі 9431,59 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 1461,90 грн., 3% річних у розмірі 212,26 грн., пеню у розмірі 226,44 грн. та судовий збір.

Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін.

10.03.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 735,58 грн. і пені у розмірі 226,44 грн. є незаконними і необґрунтованими. Вважає, що позовні вимоги позивача у частині про стягнення основного боргу у розмірі 9431,59 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 726,32 грн. і трьох відсотків річних у розмірі 212,26 грн. є безпредметними. Для розрахунку загального розміру інфляційних нарахувань на щомісячні суми заборгованості відповідача по оплаті послуг за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. станом на 01.06.2019 р. необхідно спочатку обчислити розмір інфляційних нарахувань станом на 01.06.2019 р. відносно кожної щомісячної суми заборгованості по оплаті послуг окремо, а потім підсумувати всі отримані результати. Позивачем неправильно здійснено розрахунок розміру інфляційних нарахувань на щомісячні суми заборгованості відповідача по оплаті послуг за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. станом на 01.06.2019 р. Різниця між розміром інфляційних нарахувань, що розрахований позивачем та обчислений відповідачем складає: 1461,90 грн. - 726,32 грн. = 735,58 грн. Крім того, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 р. не містить жодних положень, що встановлюють конкретний розмір пені, яку має сплачувати споживач у разі несвоєчасного здійснення ним платежів за житлово-комунальні послуги. Отже, відповідач не зобов`язаний сплачувати будь-яку пеню за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. З моменту погашення відповідачем заборгованості перед позивачем по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 10 370,17 грн., предмет спору в частині заборгованості зі сплати основного боргу у розмірі 9431,59 грн. за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р., інфляційних нарахувань у розмірі 726,32 грн. за період 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р., трьох відсотків річних у розмірі 212,26 грн. за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. - відсутній. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 735,58 грн. і пені у розмірі 226,44 грн., а також закрити провадження в частині заборгованості зі сплати основного боргу у розмірі 9431,59 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 726,32 грн. і трьох відсотків річних у розмірі 212,26 грн. на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку позиціям сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» було визначено переможцем конкурсу на управителя багатоквартирних будинків за двома лотами в місті Запоріжжя.

Згідно з рішенням виконкому міської ради № 520 від 01.09.2017 року ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» починаючи з 1 листопада 2017 року обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському районі міста Запоріжжя.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону № 417-VІІІ управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

06.09.2017 р. Договір № 06/09/17-1124 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладено заступником голови Запорізької міської ради Бородай О.М., уповноваженим на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520 (надалі Договір).

Відповідно до Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Вартість послуг за Договором для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі складає 5,61 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах складає 5,61 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.

Квартира відповідача знаходиться на першому поверсі, у зв`язку з чим, вартість послуги за договором складає 5,61 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.

Кожного місяця відповідач повинна сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по своїй квартири 583,44 грн., дана сума розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири, оскільки відповідно до статті 360 ЦК України, а саме співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Також даний обов`язок визначений у ч. 2ст. 7 Закону № 417-VІІІ, а саме, кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на відповідача ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач надав відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком за Договором за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг, до яких належить: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем у період з 01.11.2017 року по 31.05.2019 року було надано послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1 на загальну суму 9431,59 грн.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком заборгованості суми 3 % річних за період з грудня 2017 року по травень 2019 року, наданих позивачем, сума заборгованості відповідача складає 212,26 грн., яка нарахована за формулою: сума заборгованості х 3 : 365 : 100 х кількість днів прострочення.

Така сума заборгованості підтверджується розрахунком, правильність якого відповідачем не спростовується та не заперечується.

Стосовно нарахування суми інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума інфляційних втрат за період з грудня 2017 року по травень 2019 року нарахована у розмірі 1461,90грн.

Заперечуючи проти розміру позовних вимог представником відповідача було надано суду контррозрахунок інфляційних втрат, згідно з яким інфляційні становлять 726,32 грн.

Перевіривши розрахунки сторін, суд визнає арифметично вірним здійснений представником відповідача контррозрахунок.

Натомість, розрахунок позивача суд вважає неналежним розрахунком сум інфляційних втрат, оскільки обрахунок інфляційних нарахувань здійснено на загальну суму заборгованості за вказаний період, а не помісячно за кожен місяць прострочки як того вимагає Закон.

Враховуючи вищевикладене, сума інфляційних збитків, яка підлягає стягненню з відповідача складає 726,32 грн., замість 1461,90 грн., які неправильно нараховані позивачем.

Водночас, судом встановлено, що на момент прийняття рішення відповідачем на користь позивача сплачена сума заборгованості у розмірі 10375,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 011725.01.058.138 від 25.02.2020 року.

З відзиву відповідача на позовну заяву вбачається, що сума заборгованості в розмірі 10370,17 грн. сплачена саме за основний борг - 9431,59 грн., за інфляційні нарахування в розмірі 726,32 грн. та три відсотки річних в розмірі 212,26 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за надані позивачем послуги за період з 01.11.2017 року по 31.05.2019 року у розмірі 10375,00 грн., інфляційних збитків та 3 % річних задоволеню не підлягають.

Вирішуючи питання стягнення пені, суд керується наступним.

В силу вимог ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зі змісту норм ст. 624 ЦК України вбачається, що неустойка (пеня) стягується у тому випадку, якщо вона передбачена договором або законом.

Ставлячи вимогу про стягнення неустойки в розмірі 0,01 відсотків від суми боргу за кожен день прострочення позивач посилається на норму статті 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги», яка набула чинності з 01.05.2019 р. та встановлює, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у листі від 02.05.2019 р. роз`яснив щодо введення в дію з 01.05.2019 року Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», зокрема відзначено, що введення в дію даного Закону, яким передбачено пеню, не є підставою для автоматичного нарахування споживачам пені. Для цього потрібна наявність укладеного договору про надання послуг.

Тобто практична реалізація нововведень можлива лише після укладення нових договорів про надання комунальних послуг.

Отже, враховуючи зазначене, нарахування пені у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги може здійснюватися лише після 01.05.2019 року, виходячи з умов договорів про надання комунальних послуг.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами новий договір про надання комунальних послуг не укладено, нарахована пеня за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. в сумі 226,44 грн. стягненню з відповідача не підлягає і в цій частині суд підстав для задоволення позову не вбачає.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з чим у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, ст. 526, 625 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Гнатик