Справа № 487/7548/19
Провадження № 2-ві/487/7/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження по справі №487/7548/19 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Нікітіна Дмитра Геннадійовича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва, -

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Заводського районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 року головуючим суддею у справі №487/7548/19 визначено суддю Нікітіна Д.Г.

24.04.2020 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Нікітіна Д.Г. В обґрунтування заявлено відводу зазначено, що у зв`язку з тим, що станом на 30.12.2019 року заявник не отримав копії ухвали суду про відкриття провадження у цивільні справі №487/7548/19 та інформації про призначення розгляду справи, він звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді Нікітіна Д.Г . Станом на 03.03.2020 року суддя Нікітін Д.Г. копії ухвали про відкриття провадження у цивільній справі №487/7548/19 на адресу заявника не надіслав та не призначив розгляд його позову, останній повторно звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді Нікітіна Д.Г . Однак, станом на 09.04.2020 року заявник не отримав від судді Нікітіна Д.Г. будь-якої інформації про рух справи у суді. Враховуючи вказане, а також той факт, що: суддя Нікітін Д.Г. ухвалою від 14.01.2020 року відмовив у відкритті провадження у цивільній справі №487/8663/19 (провадження №2/487/841/20) за позовом ТОВ «РосКосметика» про відшкодування за рахунок державного бюджету майнової шкоди, завданої бездіяльністю та незаконними діями слідчих Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві, що обмежують його права, а також то факт, що в результаті відмови у відкритті провадження у цивільній справі №487/8663/19 суддя Нікітін Д. Г. не застосував вимоги постанови Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі №757/53996/17 (провадження №61-6127св19), не додержав висновку рішення Конституційного Суду України №12-рп/2001 від 03.10.2001 року, порушив вимоги ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також той факт, що при розгляді справи №487/7548/19 суддя Нікітін Д.Г. може не застосувати вимоги постанови Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі №757/53996/17 (провадження №61-6127св19) та не додержати висновку рішення Конституційного Суду України №12-рп/2001 від 03.10.2001 року, та/або порушити вимоги ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», можливо зробити висновок про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Нікітіна Д.Г., а його дії свідчать про вчинення ним кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, що на думку заявника є підставами для відводу судді Нікітіна Д.Г. від участі в розгляді цивільної справи №487/7548/19.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва Нікітіна Д.Г. від 27.04.2020 року заяву про відвід визнано необґрунтованою; провадження у справі зупинено; цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді для вирішення відводу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2020 року заяву про відвід судді Нікітіна Д.Г. було передано на розгляд судді Темніковій А.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За змістом ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З цих же підстав вказаним особам може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11 ст. 40 ЦПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні (далі за текстом - ЄСПЛ) по справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02, остаточне рішення 10.03.2009 року, пункти 66-67, 69) вказав, щозгідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

З поданої заяви про відвід та матеріалів справи не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Нікітіна Д . Г. при розгляді даного позову. Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді не є підставою для відводу, а відтак суд вважає, що заява про відвід є невмотивованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Нікітіна Дмитра Геннадійовича по цивільній справі №487/7548/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її прийняття.

Суддя А.О. Темнікова