Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/2045/19

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування власністю, а саме позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у якому з урахування уточнених позовних вимог просила суд усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом виселення без надання іншого приміщення відповідачів по справі.

В обґрунтування поданого позову вказує, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_5 та вітчима ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_6 з його дозволу в будинок для тимчасового проживання вселилася відповідачка по справі ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_6 з дозволу ОСОБА_2 до вказаного вище будинку вселився ОСОБА_3 , хоча власник будинку дозволу на його вселення не надавав.

На даний час позивач ОСОБА_1 , оформивши право власності на спадкове майно, що належало на праві спільної сумісної власності її матері та ОСОБА_6 має намір розпорядитися будинком та на її вимогу про звільнення займаного приміщення відповідачі відмовились та на даний час продовжують проживати в будинку.

При цьому позивач вказує, що відповідачі без жодних правових підстав проживають у належному їй будинку, у ньому не зареєстровані, в його утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг участі не беруть, відмовляються звільнити житло, систематично перешкоджають позивачу у доступі до житла, псують майно, створюють незручності для проживання у будинку та користування ним, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до Чаплинської селищної ради та відділу поліції для вжиття заходів громадського впливу щодо відповідачів.

Ураховуючи викладене, позивач на підставі ст.ст.116, 150 ЖК УРСР, стст.316, 319, 383 ЦК просила суд виселити відповідачів з належного їй житлового будинку, захистивши її право власності.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник позивача - ОСОБА_4 , в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила суд усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом виселення без надання іншого приміщення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1900/18 за ОСОБА_1 визнано право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який належав померлим на праві спільної сумісної власності подружжя.

На підставі рішення суду 29 травня 2019 року право власності на вказаний будинок було зареєстровано за позивачем.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання Чаплинської селищної ради від 07 лютого 2020 року, комісією в складі Мануйло І.В., Ващенко Н.О. та ОСОБА_7 встановлено, що в будинку не зареєстровані, однак проживають без реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вказаного акту на момент перевірки також встановлено, що стан утримання будинку незадовільний, в кімнатах брудно, будинок знаходиться в занедбаному стані.

Як встановлено судом, попереднім власником вказаного житлового будинку були ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 , з дозволу одного з власників будинку - ОСОБА_6 вселилася до будинку та після смерті останнього до будинку також вселився ОСОБА_3 .

Крім того, матеріалами справи встановлено, що спірний будинок є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 від народження, що підтверджується відомостями домової книги.

Місце реєстрації проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території Чаплинської селищної ради не значиться, що підтверджено відповіддю на запит суду, щодо місця реєстрації відповідачів по справі.

Як встановлено судом, зареєструвавши своє право власності у встановленому законом порядку, власник житла ОСОБА_1 звернулася до відповідачів з вимогою звільнити належне їй приміщення, однак останні відмовилися звільняти займаний будинок та продовжили проживати в будинку без згоди позивача. При цьому у вказаному будинку відповідачі не зареєстровані, в його утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг участі не беруть, відмовляються звільнити житло, систематично перешкоджають позивачу у доступі до житла, псують майно, створюють незручності для проживання у будинку та користування ним.

З метою усунення перешкод у користуванні своїм майном, ОСОБА_1 звернулася до Чаплинської селищної ради та Чаплинського відділу поліції для вжиття заходів громадського впливу щодо останніх. Однак враховуючи, що в діях відповідачів відсутній склад правопорушення, Чаплинським відділом поліції за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення про списання матеріалів висновком у справі.

Комісія Чаплинської селищної ради у своєму акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 07 лютого 2020 року, рекомендувала відповідачам, які проживають у будинку позивача без реєстрації, вирішити питання щодо оформлення права користування будинком відповідно до Закону.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт того, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушується право позивача, щодо користування, володіння та розпорядження належним їй нерухомим майном.

У свою чергу, вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що відповідно до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї.

Зідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Отже, положення стст.383, 391 ЦК передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

При цьому як встановлено судом, ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не є членами сім`ї власника будинку - ОСОБА_1 , а їхнє право користування будинком було похідним від прав колишнього власника будинку ОСОБА_6 , з дозволу якого ОСОБА_2 вселилася до будинку.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору

Таким чином, враховуючи, що між сторонами не укладалося будь-яких угод з приводу користування належним позивачу будинком; на обґрунтування позову позивач, посилалася на ст ст. 383, 386, 391 ЦК та як власник будинку заперечує проти проживання відповідачів у спірному будинку; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами її сім`ї суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні майном - житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом виселення без надання іншого приміщення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області.

Суддя: І.О. Пилипенко