Номер провадження 2/754/3706/20
Справа №754/174/20
29 квітня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді - Галась І.А.
при секретарі - Гергель В.А.
у відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Ціна позову -148673 гривень 22 копійок.
Вимоги позову обґрунтовано наступним.
04.04.2018 року між ТОВ «Сервісний центр» та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0469407/05 НТ, за яким застраховано транспортний засіб «Ford» державний номер НОМЕР_1 .
02.10.2018 року в м. Києві, на бул. Дружби Народів, сталось ДТП за участю автомобілів «Ford» державний номер НОМЕР_1 (власник ТОВ «Сервісний центр», водій ОСОБА_2 ) та «Mercedes» державний номер НОМЕР_2 (власник ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_1 ).
Відповідно до довідки поліції про ДТП від 02.10.2018 року та постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2019 року, ДТП сталась внаслідок порушення Відповідачем ПДР.
Зазначено, що оскільки винним у вчинені ДТП, що мала місце 02.10.2018 року є Відповідач, то Позивач набув права вимоги відшкодування збитків до Відповідача.
15.08.2019 року Позивачем був надісланий лист з вимогою Відповідачу щодо відшкодування шкоди, зазначено, що однак відповідь отримана не була. Завдана шкода не відшкодована.
Посилаючись на викладені обставини справи, представник позивача просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , на користь ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» матеріальну шкоду в розмірі 148673,22 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання по справі (а.с.37-38).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе винести зачне рішення по справі.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Учасниками дорожньо-транспортної пригоди є: транспортні засоби:
-транспортний засіб легковий автомобіль «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 ;
-транспортний засіб легковий автомобіль «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ «Сервісний центр», водій ОСОБА_2 ;
-транспортний засіб легковий автомобіль «Toyota Camry» номерний знак НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 , водій ОСОБА_5 .
Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 2.3 б., п.13.1 ПДР України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол НОМЕР_5 за ст. 124 КУпАП.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.15).
Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 02.10.2018 року о 13 годині 10 хвилин в м. Києві, на бульварі Дружби Народів, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», державний номерний знак НОМЕР_6 , порушив вимоги п.13.1 ПДР України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ), який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_4 (водій ОСОБА_5 ). В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями. Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вину ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведено повністю (а.с.15).
Постанова суду від 13 березня 2019 року не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

04 квітня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» та ТОВ «Сервісний центр» укладено Договір №006-0469407/05НТ добровільного страхування наземного транспорту, за яким ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» застрахувала майнові інтереси страхувальника ТОВ «Сервісний центр», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом«Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.4-10).

02 жовтня 2018 року водій транспортного засобу «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ, з метою отримання виплати страхового відшкодування за договором страхування №006-0469407/05 НТ (а.с.10-13).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування№006-0469407/05НТ, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 148673,22 грн., що підтверджується страховим актом №70403/1, наказом №70403/1/1 «Про виплату (перерахування) страхового відшкодування» від 20.11.2018 року; та платіжним дорученням №6748 від 30.11.2018 року (а.с.28-29).

15.08.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулась з регресною вимогою до ОСОБА_1 , однак погашення заборгованості відповідачем здійснено не було (а.с.30).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі ч. 1ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» після сплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні ДТП, що стало причиною заподіяння збитків, тобто до відповідача.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних вище норм закону.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Згідност.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.2,81,258,259,263-265,268, 273,274,282-284,289 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 148673,22 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: