Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 522/24528/16-ц

провадження № 61-46888св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Друга одеська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А., Заїкіна А. П., від 02 жовтня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Друга одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 січня 2007 року між його батьком ОСОБА_3 та ПП Українська будівельна компанія «Каштан» було укладено договір № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна. 09 липня 2010 року ОСОБА_3 виплатив всю суму за об`єкт нерухомості згідно з договором № ЛД/К-1-57 та змін до нього у розмірі 716 635, 74 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями померлого є позивач, як єдиний син, та дружина ОСОБА_2 . Після звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право власності позивачеві було надано відповідь про можливість видати свідоцтво на 1/4 частку грошової суми, з якою ОСОБА_1 не згоден, оскільки переважну частку внесків у розмірі 526 435, 74 грн за договором № ЛД/К-1-57 померлим ОСОБА_3 було внесено до укладення шлюбу з ОСОБА_2 . Суму коштів у розмірі 154 200, 00 грн, сплачених 09 липня 2010 року, позивач також вважає приватною власністю померлого через неможливість набуття подружжям такої значної суми коштів спільною участю за короткий період часу (менше місяця після укладення шлюбу).

За вказаних обставин, вважає, що кошти, за які було придбане майнове право на новозбудоване майно, були приватною власністю його померлого батька.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати право власності на 1/2 частку грошових коштів у сумі 716 635, 74 грн, сплачених за майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_3 на підставі договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року, укладеного з ПП Українська будівельна компанія «Каштан», зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 21 березня 2008 року та від 07 липня 2010 року.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Домусчі Л. В., від 26 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку грошових коштів у сумі 716 635, 74 грн, сплачених за майнові права на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_4 на підставі договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року, укладеного з приватним підприємством Українська будівельна компанія «Каштан», зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 21 березня 2008 року та від 07 липня 2010 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кошти у розмірі 716 635, 74 грн, сплачені ОСОБА_3 за майнові права на квартиру, не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 СК України, а відносяться до особистої приватної власності ОСОБА_3 відповідно до статті 57 СК України. Оскільки зазначені грошові кошти є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_3 , позивач, як син спадкодавця, має право на 1/2 частину вказаних коштів. Оскільки таке право позивача не визнається з боку відповідача - дружини померлого, позовні вимоги є обґрунтованими.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спадкодавець помер до завершення будівництва, а тому до складу спадщини увійшли саме майнові права на квартиру, а не грошова сума у розмірі 716 635, 74 грн, сплата якої лише підтверджує наявність відповідних майнових прав на ім`я ОСОБА_3 , отриманих останнім на підставі договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна. Право власності на майно, якого не існує, не підлягає визнанню за позивачем, оскільки грошові кошти були сплачені за майнові права і на даний час не містяться на жодному з банківських рахунків спадкодавця. Право власності спадкодавця на грошові кошти припинилось до його смерті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року і залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки грошові кошти у розмірі 716 635, 74 грн, сплачені за майнові права на квартиру згідно з договором про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, належали спадкодавцю на праві особистої приватної власності. Апеляційним судом зроблено неправильний висновок про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх спадкових прав, оскільки саме відповідач, а не забудовник, не визнає його право на сплачені спадкодавцем грошові кошти. Також апеляційним судом безпідставно стягнуто із позивача судовий збір, оскільки відповідач не порушувала відповідного клопотання у суді апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

14 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 522/24528/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та зроблено актовий запис за № 381.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 29 липня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 та складено відповідний актовий запис № 7737.

На момент смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , про що свідчить довідка ОСББ «Чорномор-3» № 244 від 05 серпня 2014 року.

23 січня 2007 року між ОСОБА_3 (пайовик) та ПП Українська будівельна компанія «Каштан» (підприємство) було укладено договір № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого підприємство зобов`язалось передати у власність пайовика пай, а пайовик зобов`язався прийняти пай і сплатити підприємству суму договору (пункт 3.1 договору).

Згідно умов договору, пай - це безумовне майнове право на новозбудоване майно (після здавання об`єкту будівництва в експлуатацію), що після державної реєстрації (за ініціативою пайовика) стає правом власності пайовика на новозбудоване майно як на нерухомість.

Згідно розділу 2 договору новозбудованим майном є квартира під будівельним номером 140, розрахунковою площею 93, 60 кв. м, розташована на 15 поверсі жилого будинку АДРЕСА_5 ).

Відповідно до пункту 5.1 договору сума договору становить 565 830, 72 грн, з яких 471 525, 60 грн є договірною вартістю, а 94 305, 12 грн складає ПДВ.

21 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ПП Українська будівельна компанія «Каштан» було укладено додаткову угоду до договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої пункт 5.1 договору викладено у наступній редакції: «сума договору становить 562 435, 74 грн, з яких 468 696, 45 грн є договірною вартістю, а 94 305, 12 грн складає ПДВ».

07 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ПП Українська будівельна компанія «Каштан» укладено додаткову угоду до договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої викладено термін «Новозбудоване майно» розділу 2 «Терміни» договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року у наступній редакції: «Новозбудоване майно - квартира будівельний номер АДРЕСА_5 об`єкта будівництва. Новозбудоване майно є новозбудованим житлом, що буде використовуватися Пайовиком як місце проживання. Право власності Пайовика на Новозбудоване майно виникає у порядку, визначеному цивільним законодавством України.

До виникнення права власності пайовика на новозбудоване майно, як на нерухомість, пайовик не має права розпоряджатися новозбудованим майном як нерухомістю».

Також викладено пункт 5.1 договору у наступній редакції: «сума договору становить 716 635, 74 грн, з яких 597 196, 45 грн є договірною вартістю, а 119 439, 29 грн складає ПДВ. Сума договору, відповідно до частини другої статті 605 ЦК України, змінюється пропорційно зміні розрахункової площі».

ОСОБА_3 грошові зобов`язання за вказаним договором № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року виконав у повному обсязі та сплатив у повному обсязі кошти на загальну суму 716 635, 74 грн, що підтверджується відповідями ПП Українська будівельна компанія «Каштан» від 24 травня 2016 року № 2016/05-24, № 01 від 28 квітня 2017 року, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до картки рахунку 3.7.7 (контрагент ОСОБА_3 ) за 01 січня 2007 року - 31 грудня 2012 року, листа ПП Українська будівельна компанія «Каштан» № 01 від 28 квітня 2017 року, ОСОБА_3 на виконання умов вищевказаного договору були здійснені наступні платежі: 29 січня 2007 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 42 437, 30 грн; 29 січня 2007 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 226 332, 29 грн; 05 липня 2007 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 42 437, 30 грн; 12 жовтня 2007 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 42 437, 30 грн; 14 січня 2008 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 42 437, 30 грн; 27 березня 2008 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 166 354, 25 грн; 09 липня 2010 року через ПАТ «Фінбанк» сплачено на суму 154 200, 00 грн.

Згідно копії спадкової справи № 239/2014 щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 06 серпня 2014 року до Другої одеської державної нотаріальної контори було подану заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3

29 жовтня 2014 року до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернувся його син від першого шлюбу - ОСОБА_1

ОСОБА_1 04 жовтня 2014 року було подано до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на частину грошових коштів у розмірі 716 635, 74 грн, сплачених ОСОБА_4 за договором № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року, укладеним з ПП Українська будівельна компанія «Каштан», зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 21 березня 2008 року та від 07 липня 2010 року.

Листом від 08 листопада 2016 року № 1573/02-14 державний нотаріус Арабаджи К. Г. повідомила позивачу про те, що відповідачем, як дружиною померлого, також було подано заяву, згідно якої вона просила видати їй свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя на грошову суму у розмірі 716 635, 74 грн, у зв`язку із чим нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину грошової суми.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку грошових коштів у сумі 716 635, 74 грн, сплачених за майнові права на вказану квартиру, які належали ОСОБА_3 на підставі договору № ЛД/К-1-57 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 23 січня 2007 року.

У відповідності до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Гроші - це засіб оплати товарів і послуг, у тому числі і майнових прав.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Судами встановлено, що спадкодавцем на виконання умов договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна № ЛД/К-1-57 від 23 січня 2007 року сплачено грошові кошти у повному обсязі та набуто майнові права на пай (безумовне майнове право на новозбудоване майно) у відповідності та порядку, обумовлених умовами зазначеного договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на грошові кошти, які за життя спадкодавця були сплачені останнім на користь ПП Українська будівельна компанія «Каштан» на виконання договору про пайову участь об'єкта нерухомого майна.

Апеляційним судом зроблено правильний та обґрунтований висновок про те, що до складу спадщини увійшли саме майнові права на пай (квартиру), а не грошові кошти у розмірі 716 635, 74 грн, які були сплачені спадкодавцем за життя на виконання договору про пайову участь і перейшли у власність забудовника, отже не є власністю спадкодавця.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом про визнання за ним майнових прав в порядку спадкування, у разі невизнання та оспорення таких прав.

Розподіл судового збору здійснено судом апеляційної інстанції у відповідності до положень частини першої статті 141 ЦПК України - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 , про визнання права власності на частину грошових коштів, сплачених спадкодавцем за майнові права.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду Одеської області

від 02 жовтня 2018 року в частині стягнення судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян
С. Ф. Хопта

В. В. Шипович