ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4096/20
провадження № 6/753/407/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович (далі по тексту - приватний виконавець) звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_2 , та накладення на неї арешту.

Подання обґрунтоване такими обставинами. На виконанні у виконавчому окрузі м. Києва перебуває виконавче провадження № 60839600 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , стягувач) боргу в загальному розмірі 399780,23 грн. В ході виконавчого провадження було встановлено, що між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.02.2010 укладено шлюб, а 15.08.2011 за ОСОБА_2 зареєстрована на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Отже згідно положень сімейного законодавства про рівність часток майна дружини та чоловіка, боржнику ОСОБА_1 належить Ѕ частина квартири.

Від приватного виконавця надійшло клопотання про розгляд подання за його відсутності, судові повістки, які направлялись боржнику, стягувану та ОСОБА_2 повернулися без вручення із відмітками «вибув» боржник та ОСОБА_2 , та «адресат відсутній за вказаною адресою» стягувач.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З огляду на неявку сторін та заінтересованих осіб розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічним засобом.

Дослідивши подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає подання державного виконавця частково обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно положень ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Бердара М.М. перебуває виконавчий лист, виданий за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 340000 грн., інфляційних втрат в розмірі 35020 грн., 3% річних в сумі 10703 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 3857,23 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10200 грн. (виконавче провадження № 60839600).

Виконавче провадження було відкрите постановою від 10.12.2019, згідно з якою боржник зобов`язався подати декларацію про доходи і майно, та стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця в розмірі 39978,02 грн.

Цієї ж дати приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в АТ КБ «Приватбанк».

24.01.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал Банк», однак банківські установи повернули постанови без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку боржника.

З метою перевірки майнового стану боржника було здійснено запит з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За отриманими даними нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Водночас згідно з інформацією органу державної реєстрації актів цивільного стану з 03.02.2010 ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,30 кв.м., яка була набута у власність на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2011.

Враховуючи, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у ст. 60 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно частки подружжя не визначені, суд повинен встановити розмір частки боржника ОСОБА_1 о.

Розмір часток майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, визначається судом за правилами ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, згідно з якою частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 невиконаного боргового зобов`язання та відсутність іншого майна, за рахунок якого можливо провести виконання судового рішення, окрім нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю з ОСОБА_2 , суд вбачає підстави визначити, що боржнику ОСОБА_1 належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується вимоги подання про накладення арешту на визначену частку боржника у квартирі, то вона не ґрунтується на законі, оскільки ч. 5 ст. 440 ЦПК України, на яку посилається приватний виконавець, передбачає накладення арешту на грошові кошти особи, яка має заборгованість перед боржником.

Накладення арешту на визначену судом частку боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особам, відноситься до повноважень виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. 443 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича задовольнити частково.

Визначити, що часткаборжника ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,30 кв.м. (зареєстрованій за ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію від 15.08.2011, підстава: договір купівлі-продажу від 30.07.2011), становить Ѕ частину цього майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: