Справа №: 671/1717/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказував, що в лютому 2018 року неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили крадіжку належного йому майна, а саме викрали електродвигуни потужністю 1,5 кВт на 380 Вольт вартістю 1500 грн., потужністю 3 кВт на 380 Вольт вартістю 3000 грн. та потужністю 4 кВт на 380 Вольт вартістю 4000 грн. Вироком Волочиського районного суду від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні даного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік. Зазначеним злочином йому, позивачу, було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 8500 грн. 00 коп. та моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях і переживаннях, що призвело до погіршення здоров`я, зниження настрою, порушення сну, емоційної напруги, дратівливості, вплинуло на реалізацію його планів. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 50000 грн.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подали.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК Кодексу визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року, що набрав законної сили 29 листопада 2018 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Так, вказаним вироком встановлено, що на початку лютого 2018 року в вечірній час, за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , між неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була досягнута попередня злочинна домовленість щодо таємного викрадення належного ОСОБА_1 майна. Так, наступного дня, на початку лютого 2018 року, в вечірній час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій попередній злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, зайшли на домогосподарство АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , де діючи умисно, через дах проникли в сарай ОСОБА_6 , звідки шляхом демонтування з деревообробного станка таємно викрали електродвигун потужністю 1,5 кВт на 380 Вольт вартістю 1500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_1 .

Крім того, в кінці лютого 2018 року, в вечірній час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізовуючи свій попередній злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, зайшли на домогосподарство АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , де діючи умисно, через дах проникли в сарай ОСОБА_6 , звідки шляхом демонтування з деревообробних станків таємно повторно викрали два електродвигуни потужністю 3 кВт на 380 Вольт вартістю 3000 грн. та потужністю 4 кВт на 380 Вольт вартістю 4000 грн., що належать потерпілому ОСОБА_1 .

Всього, своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 8500 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили крадіжку будучи неповнолітніми.

На час подання позову до суду - 20 вересня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час є неповнолітнім, його батьками є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та матеріалами кримінальної справи № 671/904/18 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, зокрема, даними довідки про вартість майна, дослідженою судом під час розгляду кримінального провадження. .

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Статтею 1182 ЦК України визначено, що шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Заподіяну ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8500 грн. 00 коп. мають відшкодувати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як особи, яких згідно вироку суду визнано винними у заподіянні такої шкоди.

З врахуванням вимог ст.ст. 1179, 1182 ЦК України така шкода підлягає відшкодованню відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних часткахпо 4250 грн. 00 грн. матеріальної шкоди з кожного.

Позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була завдана матеріальна шкода ОСОБА_1 , що беззаперечно викликало у нього негативні емоції, він вимушений був з`являтися в правоохоронні органи, приймати участь в слідчих діях, що також викликало у нього моральні страждання, внесло зміни у звичний уклад життя та роботи.

Оцінивши характер протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та наслідки їхніх дій, глибину та тривалість душевних страждань ОСОБА_1 , виходячи із загальнолюдських уявлень про цінність права власності як такого, суд враховує, що будь-яке посягання на це право, й зокрема такий його крайній прояв як позбавлення особи майна, безумовно пов`язане з певними душевними стражданнями, глибину яких, у цьому випадку, суд оцінює з огляду на конкретні обставини справи, обсяг та вартість викраденого майна і, керуючись принципом розумності, визначає до стягнення на користь ОСОБА_1 12000 грн., стягнувши з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 6000 грн. з кожного. На думку суду, така сума буде справедливою компенсацією заподіяних моральних страждань.

В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_4 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, ця шкода повинна бути відшкодована в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками, - відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 4250 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 6000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4250 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 6000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_4 коштів чи майна, достатнього для відшкодування шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, таке стягнення проводити з його батьків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . При досягненні ОСОБА_4 повноліття стягнення проводити з нього особисто.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі по 768 грн. 40 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; відповідачі ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 30.04.2020 року.

Суддя: