Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 405/8574/16-ц

провадження № 61-33535св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня

2017 року в складі судді Шевченко І. М. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року в складі колегії суддів:

Карпенка О. Л., Голованя А. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» (далі - ПАТ «Кіровоградобленерго») про визнання протиправними дій, бездіяльності, відшкодування майнової та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував та не, що 22 січня 2015 року представниками ПАТ «Кіровоградобленерго» здійснювалася перевірка стану приладу обліку та зняття показів з приладу обліку за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

За результати здійснення перевірки було виявлено порушення позивачем Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН, Правила), а саме: монтаж відгалуження від електропроводки на вводі в будинок, підключення прихованої електропроводки від ввідного проводу про що складено акт від 22 січня 2015 року та схему підключення електроустановки, а в подальшому протокол

від 24 лютого 2015 року.

Позивач вважає, що акт від 22 січня 2015 року складено з численними порушеннями, а саме: водій ОСОБА_3 згідно з його посадовою інструкцією мав право брати участь у складанні акта про порушення, але всупереч абзацу 2 пункту 4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика) відсутні докази проходження ним навчання з охорони праці. При цьому, всупереч пункту 4.5. Методики споживачу не були роз`ясненні його права. Сам акт за змістом не відповідає вимогам Методики, оскільки не містить необхідних відомостей.

Також позивач зазначав, що 16 лютого 2015 року представники відповідача виявлено на вводі в будинок алюмінієвий кабель, який прокладено в стіні, та порушену ізоляцію проводу за лічильником, але не було виявлено без облікового споживання.

19 лютого 2015 року представником відповідача виявлено, що порушення приладу обліку усунуто.

Звертав увагу на те, що 24 лютого 2015 року комісією відповідача розглянуто акт про порушення від 22 січня 2015 року та визначено кількість недорахованої електроенергії та збитки у розмірі 5 006,36 грн. Проте комісія неправильно застосувала Методику та прийняла до уваги акт і додану до нього схему, які складено з численними порушеннями. Сума збитків була стягнута з позивача рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року.

Незважаючи на те, що 12 квітня 2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище рішення суду, 13 липня 2016 року відповідач припинив електропостачання до будинку в якому проживає позивач. Вважає, що стягнення в судовому порядку вартості недорахованої електричної енергії не може бути підставою для припинення енергопостачання споживачу оскільки є самостійним способом захисту та іншим предметом спору.

Позивач стверджує, що дії відповідача з проведення перевірки 22 січня 2015 року, складання акта про порушення ним ПКЕЕН та розрахунку розміру збитків, а також відключення будинку АДРЕСА_1 від енергопостачання є незаконними.

Зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягала в душевних переживаннях за власну репутацію, погіршенні стану здоров`я та проживанні в будинку без електричної енергії протягом року.

Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача, які полягають у проведенні перевірки стану приладу обліку та зняття показників приладу обліку за адресою:

АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії відповідача щодо складання акта про порушення

від 22 січня 2015 року; визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення оформленого протоколом засідання комісії від 24 лютого 2015 року за результатами розгляду акта від 22 січня 2015 року; визнати протиправними дії відповідача, які полягають у припиненні енергопостачання до будинку

АДРЕСА_1 з 13 липня 2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом засідання комісії від 24 лютого 2015 року за результатами розгляду акта від 22 січня 2015 року, яким визначено обсяг недорахованої електроенергії в розмірі 11135 кВт/год. та розмір збитків - 5 006,36 грн; зобов`язати відповідача відновити електропостачання до його будинку за власний рахунок; стягнути з

ПАТ «Кіровоградобленерго» на його користь збитки у розмірі 2 624,18 грн та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що діям ПАТ «Кіровоградобленерго» під час проведення перевірки та складення акта про порушення ОСОБА_1 ПКЕЕН надана правова оцінка під час розгляду справи про стягнення з останнього збитків, завданим використанням не облікованої електричної енергії. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року, ухваленим за результатами розгляду зазначеної вище справи, дії енергопостачальника визнані правомірними, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Суд першої інстанції також не вбачав підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними дій відповідача щодо припинення постачання електроенергії до будинку позивача, оскілки відповідно до ПКЕЕН електропостачальник має право відключити побутового споживача, у зв`язку з їх порушеннями. Районним судом також зазначено про недоведеність вимог ОСОБА_1 щодо стягнення збитків на його користь та завдання йому моральної шкоди, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволення позову в цій частині.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що оскільки рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області

від 27 жовтня 2015 року надана правова оцінка діям ПАТ «Кіровоградобленерго» під час проведення зазначеної вище перевірки, складання акта та прийняття рішення про розмір збитків, завданих ОСОБА_1 в результаті порушення ПКЕЕН, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про протиправність цих дій відповідача, а також правильно виходив з безпідставності та необґрунтованості розрахунку розміру завданих збитків.

Крім того, апеляційним судом зазначено, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог позивача про визнання протиправним припинення відповідачем постачання електричної енергії та зобов`язання його відновити електропостачання до будинку в якому проживає ОСОБА_1 , оскільки останнім не надано суду доказів виконання зазначеного вище рішення суду про стягнення збитків на користь відповідача.

Суд апеляційної інстанції визнав безпідставним аргумент позивача про те, що припинення постачання електричної енергії споживачу можливо лише на підставі рішення суду, оскільки це суперечить змісту положень цивільного законодавства та пункту 53 Правил.

Колегією суддів апеляційного суду також зазначено, що встановивши, що позивач не довів факту порушення його прав, як споживача електричної енергії, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиція інших учасників справи

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 надіслали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначають, що суди безпідставно вважали преюдиційним рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року, посилаючись на положення частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції 2004 року. При цьому, апеляційний суд переглядав рішення районного суду вже за правилами нового процесуального кодексу, проте також посилався на обставини, встановленні у справі про стягнення з ОСОБА_1 збитків, під час розгляду якої не надавалась оцінка діям відповідача.

Звертають увагу на те, що судами не надана належна правова оцінка листу Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії, в якому зазначено про численні порушення

ПАТ «Кіровоградобленерго» під час проведення зазначеної вище перевірки, складання акта та прийняття рішення про розмір збитків, завданих ОСОБА_1 в результаті порушення ПКЕЕН. По суті в листі зазначено, що особи, які склали акт про порушення позивачем ПКЕЕН, не мали на це права, проте ці обставини залишись поза увагою судів попередніх інстанцій.

Також зазначають, що в мотивувальній частині постанови апеляційного суду безпідставно зазначено про те, що ОСОБА_4 відчужила будинок, в якому проживав позивач на користь ОСОБА_5 за договором дарування. Зазначені обставини не відповідають дійсності.

Крім того, вказують на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, не зупинив провадження в справі до вступу правонаступників

ОСОБА_4., яка була третьої особою в справі, обмежившись фразою, що остання вибулаіз судового процесу у зв`язку зі смертю 22 липня

2017 року.

У січні 2019 року ПАТ «Кіровоградобленерго»надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивача та його представника, у якому зазначає про необґрунтованість її доводів та правильність висновків судів попередніх інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Звертає увагу на те, що відповідачем спростовано доводи позовної заяви про те, що акт від 22 січня 2015 року складено особами, які не мали на це повноважень, надавши до суду належним чином завірені копії посадових інструкцій, програми технічного навчання електромонтерів, контролерів і водіїв, а також витяги з журналу інструктажів та поточної підготовки працівників енергозбутового підрозділу. Зазначеними доказати підтверджено, що освоюваний позивачем акт складено з дотриманням вимог пункту 53 ПКЕЕН. При цьому законність проведення перевірки, складання акта та правильність здійснення розрахунку встановлено рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили.

Також зазначає, що відключення будинку АДРЕСА_1 було здійснено відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства за наявності законних підстав та попереднього попередження позивача про наступне відключення від енергопостачання.

Крім того, вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки такі вимоги не доведені позивачем.

Рух справи у суді касаційної інстанції

У жовтні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2 передано судді Хопті С. Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року, витребувано цивільну справу та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону

№ 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2 підлягає розгляду Верховним Судом в порядку та за правилами

ЦПК України, в редакції чинній на час її подання, тобто до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 17 січня 2012 року між ПАТ «Кіровоградобленерго» та ОСОБА_4 було укладено договір про користування електричною енергією, за умовами якого ПАТ «Кіровоградобленерго» постачає споживачу електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в будинку за зазначеною вище та є споживачем послуг з постачання електричної енергії.

22 січня 2015 року представниками ПАТ «Кіровоградобленерго» було виявлено порушення позивачем ПКЕЕН, а саме: монтаж відгалуження від електропроводки на вводі в будинок, підключення прихованої електропроводки від ввідного проводу, про що складено акт про порушення.

24 лютого 2015 року комісією Кіровоградського РЕМ ПАТ «Кіровоградобленерго» розглянуто акт про порушення від 22 січня 2015 року і визначено на підставі Методики обсяг недорахованої електричної енергії у розмірі 11135 кВт8год на суму 5 006,36 грн.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2016 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кіровоградобленерго»

5 006,36 грн збитків, завданих внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.

26 травня 2016 року ПАТ «Кіровоградобленерго» на адресу позивача було направлено лист-попередження про відключення будинку від електричної мережі, який був отриманий останнім 02 червня 2016 року.

13 липня 2016 року до будинку, в якому проживає позивач, постачання електроенергії припинено.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з пунктом 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України 2004 року після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Частиною третьої статті 61 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин.

Аналогічну норму містить ЦПК України, в редакції, чинній на час перегляду справи апеляційним судом, що закріплена в частині четвертій статті 82 Кодексу.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначене узгоджується з положеннями статей 12 ,81 ЦПУК України, в редакції чинній на час перегляду справи апеляційним судом.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

У цій справі позивач оспорює правомірність дії ПАТ «Кіровоградобленерго» щодо виявлення та фіксування факту порушення ним ПКЕЕН для населення, а також оспорює правомірність і обґрунтованість визначення відповідачем розміру і вартості не облікованої електричної енергії, тобто обґрунтованість заподіяння збитків енергопостачальнику.

Перевіривши зміст позовних вимог, надавши належну правову оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, врахувавши зазначені вище положення законодавства, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 , оскільки діям відповідача, які позивач оспорює в межах цієї справи, надавалась оцінка в межах розгляду цивільної справи № 390/1431/15-ц за позовом ПАТ «Кіровоградобленерго» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. У цій справі суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з доведеності вимог енергопостачальками щодо існування факту порушення ПКЕЕН та розміру завданих збитків. Таких висновків суди дійшли, надаючи належну праву оцінку всім діям

ПАТ «Кіровоградобленерго», які ОСОБА_1 оскаржує в межах поданого ним позову.

Доводи касаційної скарги про те, що суди помилково визнали преюдиційним рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом цього рішення та нормами процесуального закону.

Посилання заявників на те, що судами не надана належна правова оцінка листу Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії, в якому зазначено про численні порушення

ПАТ «Кіровоградобленерго» під час проведення зазначеної вище перевірки, складання акта та прийняття рішення про розмір збитків, завданих ОСОБА_1 в результаті порушення ПКЕЕН, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки як зазначено вище, оцінка правомірності дій працівників відповідача під час здійснення перевірки дотримання позивачем ПКЕЕН, складання акта та розрахунку заборгованості за не обліковану електричну енергію, була надана судом під час розгляду справи № 390/1431/15-ц, рішення за результатами розгляду якої набрало законної сили.

Не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарг про те, що апеляційним судом безпідставно зазначено про відчуження ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 за договором дарування будинку, в якому проживав позивач, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної постанови апеляційного суду таких посилань не вбачається.

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження в справу до вступу правонаступників третьої особи ОСОБА_4 , Верховний Суд звертає увагу на наступне.

За змістом частини першої статті 26 ЦПК України 2004 року, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Пунктом першим частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Системний аналіз зазначених вище норм процесуального закону дає підстави дійти висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 була третьою особою в справі, в суду першої інстанції не було обов`язку зупинити провадження в справі до вступу її правонаступників, а з відповідними заяви ні ОСОБА_1 , ні інші особи до суду не звертались. При цьому позивачем це питання також не порушувалось в апеляційній скарзі.

Посилання заявників на те, що у відповідача не було правових підстав для відключення будинку позивача від постачання електричної енергії є безпідставними, спростовуються змістом рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року, пунктом 53 ПКЕЕН, про що правильно зазначено судами попередніх інстанцій. При цьому судами правильно встановлено дотримання відповідачем процедури припинення постачання електричної енергії до будинку, в якому проживає позивач.

Інші доводи касаційної скарги були предметом оцінки судів попередніх інстанцій під час розгляду справи, зокрема, суду апеляційної інстанції, який за результатами апеляційного перегляду справи, виклав свої висновки щодо оцінки цих доводів у мотивувальній частині ухваленого судового рішення. При цьому такі доводи зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик