Справа № 439/1218/18

УХВАЛА

04 травня 2020 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Бунда А.О., з участю секретаря Музичка Л.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди справу за скаргою представника Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на рішення та дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любов Іванівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, суд,-

в с т а н о в и в:

Представник Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ВП №61521043 від 12.03.2020 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь держави боргу в розмірі 2114,40грн. Просить визнати неправомірними дії Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати цю постанову, а також зобов`язати Печерський РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винести постанову про повернення виконавчого документа.

Вимоги скарги мотивує тим, що 20.12.2018 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області у справі №439/1218/18 постановлено стягнути з ПАТ «Українська залізниця» в користь держави судовий збір в розмірі 2114,40 гривень. 26.06.2019 Бродівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з АТ «Українська залізниця» в користь держави судовий збір в розмірі 2114,40грн. 25.03.2020 АТ «Українська залізниця» отримано постанову про відкриття виконавчого провадження винесену державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м.Київ ЦМУ МЮ (м.Київ). Вважають дану постанову протиправною, незаконною та вчиненою з порушенням норм законодавства України. Скаржник зазначає, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації». Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлена заборона вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Згідно додатку 2 до цього Закону Акціонерне товариство «Українська залізниця» включено до вказаного переліку. Тобто, вищевказаним нормативно-правовим актом чітко встановлена заборона вчиняти виконавчі дії, в тому числі, і щодо виконання рішень судів, якими встановлено стягнення грошових коштів із боржників (за винятком, вказаним в Законі). Тому, просить вимоги скарги задоволити.

22.04.2020 винесено ухвалу про поновлення скаржнику пропущеного строку на подання скарги та прийнято скаргу до розгляду.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд скарги у її відсутності, вирішення скарги покладає на розсуд суду.

Представник АТ «Українська залізниця» та представник Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду скарги, заяв про відкладення судового засідання від них не надходило. Суд розглянув скаргу у відсутності учасників справи, оскільки їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду та без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

На виконанні в державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любові Іванівни перебуває виконавчий лист №439/1218/18 від 26.06.2019року виданий Бродівським районним судом Львівської області про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь держави судового збору в розмірі 2114,40грн.

12.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження ВП №61521043 (а.с.9).

25.03.2020 АТ «Українська залізниця» отримано постанову про відкриття виконавчого провадження винесену державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м.Київ ЦМУ МЮ (м.Київ)(а.с.8).

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець має право накладати арешт на майно божника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст.1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши оскаржувану постанову державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по виконавчому провадженні ВП № 61521043 від 12.03.2020року, суд приходить до переконання, що вимоги чинного законодавства державним виконавцем були додержані.

Крім того, оцінюючи дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), суд вважає, що оскаржувані постанова була винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії), своєчасно та неупереджено.

Щодо посилання скаржника на Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», де відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлена заборона вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», то суд вважає, що дані обмеження не стосуються стягнення судового збору та не можуть бути враховані при вчиненні виконавчих дій щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» в користь держави судового збору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, а тому скарга є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 247 ч.2, 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні скарги представника Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на рішення та дії державного виконавця Печерського РВ ДВС у м.Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любов Іванівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 04.05.2020 року

Суддя А.О.Бунда