Справа № 366/368/20
Провадження № 2/366/259/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі судових засідань Потопальській О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рагівської сільської ради Поліського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Рагівської сільської ради Поліського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги мотивувує тим, що позивач починаючи з 06 березня 1996 року проживає у будинку за АДРЕСА_1 . Ѕ частина вказаного будинку належала її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 березня 2009 року визнано за нею право власності на спадкове майно після смерті матері з відповідною часткою господарських будівель. В іншій половині будівлі ніхто не зареєстрований і кому належала дана половина будинку в по господарській книзі Рагівської сільської ради не значиться.

Позивач постійно доглядає за будинком, веде господарство, сплачує комунальні платежі, будинок не перебуває на балансі сільської ради, не переданий в комунальну власність, однак остання не може зареєструвати своє право власності на дане майно. В зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Рагівської сільської ради Поліського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у яких позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити, розглянути справу без їх участі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4,5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 березня 2009 року за ОСОБА_1 визнано право приватної власності на спадкове майно її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме на Ѕ частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті якого прийняла його дружина ОСОБА_2 , але не оформила у встановленому законом порядку /а.с.4/.

01 липня 2009 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг № 23174855 від 01 липня 2009 року /а.с.5/.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побудових умов сім`ї № 07 від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 проживає на Ѕ половині будинку в АДРЕСА_1 , друга Ѕ половині будинку ні за ким не рахується за спадщиною ніхто не звертався, половина будинку знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , потребує термінового ремонту, на стінах тріщини, фундамент просів /а.с. 9-10/.

Згідно довідки Рагівської сільської ради № 05 від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 , постійно проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації з 06 березня 1996 року по теперішній час /а.с. 11/.

Відповідно до довідки Рагівської сільської ради № 06 від 16 січня 2020 року зазначено, що по АДРЕСА_1 Ѕ частині будинку ніхто не зареєстрований /а.с.12/.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відкрито, безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , добросовісно ним заволоділа, наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст ст. 10, 12, 13, 28, 200, 206, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 335-344 ЦК України, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рагівської сільської ради Поліського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гончарук