Ухвала

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 649/582/18-ц

провадження № 61-6476ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рубанівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) площею 8, 26 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП «Шлях Леніна» на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, яке належало її чоловіку ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області та зареєстрованого 03 червня 1997 року за № 237.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 04 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 , яка не брала участі у справі, оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року скасовано рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 04 вересня 2018 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рубанівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Херсонського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у зазначеній вище справі.

У касаційні скарзі заявник посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, викладеному у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив усі зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати з Великолепетиського районного суду Херсонської області цивільну справу № 649/582/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Рубанівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов