1Справа № 335/7833/19 2-з/335/45/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжж перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу від 22.10.2018 року № 02-144/к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
За змістом ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Як передбачено п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилаючись на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та на не проведення розрахунку із ним, у зв`язку з чим, просить суд відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення судового рішення у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, предметом позову якої є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд враховуючи, що предметом спору є захист трудових прав позивача, приходить до висновку про можливість відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за пред`явлення заяви про забезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі.
Дослідивши заяву про забезпечення позову по суті, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.
Окрім того, відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.
У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.
Як вбачається з заяви про забезпечення позову та матеріалів, що долучені до неї, ОСОБА_1 не долучено доказів, які б підтверджували, що вказані ним рахунки належить відповідачу, як і не зазначено для яких цілей були відкриті дані рахунки. Зокрема, із зазначених позивачем рахунків може виплачуватися заробітна плата, тоді як накладення арешту може зумовити фактично накладення арешту на виплату заробітної плати та паралізувати діяльність підприємства.
Суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, не вбачає імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі задоволення даної заяви, яка не обґрунтована належним чином, можуть бути порушені права інших осіб.
Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 136, 149-153 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за зверненням про забезпечення позову до ухвалення судового рішення у справі.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу від 22.10.2018 року № 02-144/к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя В.О. Макаров