Справа № 1510/6905/12
Провадження № 4-с/946/24/20
У Х В А Л А

іменем України

05 травня 2020 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіна Г.І., ознайомившись із матеріалами скарги ОСОБА_1 на постанови та дії головного державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду у порядку ст. 447 ЦПК України зі скаргою на постанови та дії головного державного виконавця та просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Волкогонова О.О., визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Волкогонова О.О. від 27.04.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 грн. та стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 100 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За змістом скарги, заявниця оскаржує дії та постанови державного виконавця щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги заявниці не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкриті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 258, 260, 261, 263, 353, 447 ЦПК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови та дії головного державного виконавця відмовити.

Роз`яснити заявниці, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення, або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Суддя: Г.І.Смокіна