Дата документу 28.04.2020 Справа № 332/3299/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 332/3299/13 Головуючий у 1 інстанції Сінєльнік Р.В.
Провадження №22ц/807/1617/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
28 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.
суддів: Крилової О.В.
при секретарі: Бєловій А.В.
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій зазначала, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вона є сестрою померлого, і єдиною спадкоємицею відповідача, яка прийняла спадщину після померлого. З огляду на наведене, ОСОБА_1 просила суд залучити до участі у справі її, як правонаступника відповідача; поновити для відповідача строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року; заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року скасувати, призначити справу до розгляду; застосувати строки позовної давності при вирішенні спору, та відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року / головуючий суддя Сінельник Р.В./ замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 . Залучено в якості відповідача по цій цивільній справі ОСОБА_1 . Виключено з числа відповідачів ОСОБА_2 .
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року / головуючий суддя Сінельник Р.В./ задоволено заяву про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року скасовано.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року / головуючий суддя Сінельник Р.В./ відмовлено в задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позову.

Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів виявлені порушення вимог цивільного процесуального законодавства судом першої інстанції при здійсненні правосуддя.

Згідно з положеннями статті 385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

У відповідності до ч. 10 статті 262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Так, вбачається, що у липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до присів ч. 1 ст. 225 ЦПК України (в редакції 2004 року), про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Проте, в матеріалах справи відсутня ухвала суду про розгляд справи в заочному порядку.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦПК України (у редакції, станом на жовтень 2013 року) заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 228 ЦПК України (у редакції 2004 року) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Зазначений порядок є спеціальним і передбачає окрему стадію судового процесу виключно особисто для відповідача, а не для особи, яка не була учасником справи.

З урахуванням того, що після завершення строку на апеляційного оскарження позивачем, заочне рішення є таким, що набрало законної сили, заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року набрало законної сили 25 жовтня 2013 року.

30 жовтня 2019 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 із заявою про залучення правонаступника та перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року. Заявницею надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , з якого вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та копію довідки приватного нотаріуса Сіпякова О.С., з якої вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 55 ЦПК України (в редакції 2017 року) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 . Залучено в якості відповідача по цій цивільній справі ОСОБА_1 . Виключено з числа відповідачів ОСОБА_2 .

Таким чином, судом першої інстанції замість залучення правонаступника, вчинено процесуальні дії щодо заміни відповідача у зв`язку з його смертю, що не передбачено нормами ЦПК в даному випадку. Вказана заміна здійснена після ухвалення судового рішення по справі та набрання ним законної сили.

Крім цього, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року виключено ОСОБА_2 з числа відповідачів.

Зазначені дії суду, не передбачені нормами ЦПК України, а дотримання процесуальної форми, тобто вчинення процесуальних дій у порядку і в суворій послідовності, встановленій нормами ЦПК України, є неодмінною умовою законності судового рішення.

ЄСПЛ у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § § 22,23).

Так, з матеріалів справи вбачається, що Заводським районним судом м. Запоріжжя рішення було ухвалено 13 жовтня 2013 року, з заявою про його перегляд ОСОБА_1 звернулась 30 жовтня 2019 року, тобто більше ніж через шість років, з пропуском встановленого частиною першою статті 228 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення місцевим судом рішення.

В заяві ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року задоволено заяву про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року скасовано.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суддею не вирішено питання щодо поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а вчинено процесуальні дії поза межами процесуальних строків.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Зазначені обставини суд залишив поза увагою, в порушення вищенаведених вимог цивільного процесуального закону скасував заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, призначив справу до слухання, та ухвалив нове рішення, при тому, що строк на подання заяви заочного рішення поновленим не був.

Отже, суд вийшов за межі своєї компетенції, не вчинивши певну процесуальну дію, визначеною статтями 127, 284 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність обставин, що підтверджують: 1) поважні причини неможливості явки відповідача в судове засідання та (або) повідомлення їх суду, а також не подання відзиву на позовну заяву; 2) наявність у відповідача доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, обов`язковою є наявність обох цих умов.

Разом із тим, у заяві про скасування заочного рішення та в ухвалі, якою зазначену заяву задоволено, не наведено посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення. Доводи заявниці в цій частині зводилися до неправильного застосування судом норм матеріального права (не застосування строку позовної давності, недоведеність укладення договору на умовах, зазначених позивачем). Разом із тим, перевірка даних доводів не може бути підставою для скасування заочного рішення, а є підставою для його апеляційного оскарження.

Отже, судом також не було досліджено передбачених законом підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Враховуючи, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд позбавлений в даному випадку виправити констатовані судом процесуальні порушення, допущені ним під час розгляду справи в якості суду першої інстанції, здійснення правосуддя у такий спосіб не сприяє авторитету суду, колегія суддів вважає за необхідне про зазначене вище грубі порушення норм чинного законодавства України суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінєльніком Р.В., довести до відома голови Заводського районного суду м. Запоріжжя для належного реагування та прийняття відповідних заходів.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 262 ЦПК України протягом місячного строку з дня отримання окремої ухвали слід виконати її вимоги та про прийняті заходи чи рішення надати інформацію Запорізькому апеляційному суду.

Керуючись ст. ст. 262, 385, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Про викладені в окремій ухвалі грубі порушення вимог цивільного процесуального законодавства суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінельником Русланом Васильовичем довести до відома голови Заводського районного суду м. Запоріжжя для відповідного реагування, з метою запобігання аналогічних порушень в майбутньому.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 07 травня 2020 року.

Головуючий: Судді: