Справа № 559/2810/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Лопухович А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовної заяви позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 220. Від шлюбу мають неповнолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною звернення до суду стало те, що відносини у позивачки з відповідачем не склалися по причині різниці в характерах та поглядів на життя. Вони різні люди і не можуть мирно співіснувати як подружжя. Проживають окремо більше півроку, не спілкуються не ведуть спільне господарство. Шлюб сторін фактично розпався, припинив своє існування і його відновлення неможливе та недоцільне. Просить шлюб розірвати, синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_4 ». Стягнути з відповідача судовий збір на її користь.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком. Позовні вимоги за первісним позовом визнає частково в частині розірвання шлюбу. В обґрунтування позову про визначення місця проживання дитини з батьком посилається на те, що після народження меншого сина ОСОБА_5 , відповідачка проживала з ним до січня 2017 року. Після цього, вона забрала старшого сина ОСОБА_6 і залишила їх з молодшим сином ОСОБА_5 . З того часу вони повністю припинили сімейні та подружні стосунки. Проживають окремо, кожний своїм життям, не ведуть спільного господарства. З 2017 року молодший син ОСОБА_5 проживає з позивачем та повністю перебуває на його утриманні і забезпечені. Йому відомо, що старший син ОСОБА_6 проживає із батьками відповідачки, а не з нею. Вона винаймає їм житло у с. Озеряни Дубенського району Рівненської області. У відповідачки немає постійного місця проживання. У помешканні, де вона зареєстрована, проживає чужий чоловік, який веде аморальний спосіб життя. Фактично вона там значиться лише зареєстрованою. Також відомо, що відповідачка перебуває за кордоном, періодично приїздить у м. Дубно Рівненської області, де винаймає тимчасово житло, щоразу інше, виготовляє документи на виїзд та виїздить знову. Ніяких умов для проживання дитини у неї немає. Їх син ОСОБА_5 не знає відповідачку як маму, оскільки вона його не відвідує, не цікавиться його життям, здоров`ям, не допомагає матеріально. Всі батьківські обов`язки він виконує самостійно. Не знає він також зовсім і її батьків, як бабу і діда, оскільки бачили вони його останній раз як йому було 6 місяців. А тому, ознайомившись із змістом заяви про розірвання шлюбу та вимоги про залишення сина ОСОБА_5 проживати із відповідачкою, він категорично з цим не погоджується. Просить сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з ним.

Ухвалою суду від 03 липня 2019 року зустрічну позовну заяву об`єднано з первісним позовом в одне провадження.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, просить розгляд справи провести за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав частково, згідний на розірвання шлюбу. Зустрічний позов просить задовольнити повністю, визначити місце проживання сина ОСОБА_3 з ним.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним - ОСОБА_7 в судовому засіданні просить первісний позов задовольнити частково в частині розірвання шлюбу, відмовити щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю. Зустрічний позов про визначення місця проживання дитини: ОСОБА_3 з батьком, просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що її невістка ОСОБА_1 залишила сина ОСОБА_5 з батьком коли йому було всього 8 місяців. З того часу і до сьогодні вона не цікавиться сином, не приймає участі в його виховані, за всі роки ні разу не була присутня на його дні народження.

Представник органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобилянський Р .Ф. в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 220, згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 3).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 5).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 6)

Згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради від 04 червня 2019 року № 07-01-20/1694 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , складеного зав. сектором СС Дубенської міської ради ОСОБА_10 від 07 червня 2019 року, ОСОБА_3 проживає у будинку по АДРЕСА_1 , в задовільних умовах, в окремій кімнаті чотирьохкімнатного будинку, забезпечений всім необхідним для проживання та гармонійного розвитку дитини, в будинку чисто. (а.с. 27).

Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради № 1678/05-02-29/20 від 29 квітня 2020 року, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 припинили сімейні і подружні стосунки та не бажають їх поновлення.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Враховуючи, що на даний час малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_1 , за місцем проживання дитини створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, суд вважає що зустрічна позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 113, 141, 161, СК України, ст. 29 ЦК України ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 19 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 220, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Неповнолітню дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування Дубенської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, але не раніше закінчення строку дії карантину, та якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.05.2020.

Суддя: Р.В. Ралець