Справа № 333/3693/19
Провадження № 2/333/208/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ СК «Кредо», ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила, і просила: стягнути з ТОВ СК «Кредо» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 83 277 грн. 83 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання, і задоволено частково цивільний позов, за яким стягнуто з ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 85 119 грн. 80 коп., а з обвинуваченого ОСОБА_2 стягнуто матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 32 000 грн.

У зв`язку з незгодою із вказаним судовим рішенням цивільним відповідачем ТДВ СК «Кредо» подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду.

За результатами розгляду зазначеної апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції 12.06.2019 року винесено ухвалу, якою вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя у цій справі в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ СК «Кредо» в порядку цивільного судочинства.

Згідно з вироком суду, 15 серпня 2018 року, о 16 год. 35 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено-21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Новокузнецької, рухаючись з боку АДРЕСА_1 . Водограйної у напрямку вул. Нагнибіди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 .

В той же час, ОСОБА_1 , діючи в якості пішохода, почала перетинати проїжджу частину АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 , рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, справа наліво по ходу руху автомобіля «Рено-21» під керуванням ОСОБА_2

Водій ОСОБА_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити транспортний засіб, який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом у сусідній смузі, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшив швидкість свого руху до повної зупинки, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_1 .

В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лонної та сідалищної кісток тазу зліва, бокової маси куприка зліва, поперечний перелом відростка 5-го поперекового хребця зліва, закритий перелом дистального мета епіфіза лівої променевої кістки, шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин та синець в області лівого променево-зап`ясткового суглоба в сукупності на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеня кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день.

Протиправними діями ОСОБА_2 позивачу завдано як матеріальної, так і моральної шкоди.

У зв`язку з тим, що цивільну відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застраховано в ТДВ СК «Кредо» (поліс АМ /4574421), матеріальну шкоду позивач вважає доцільно просити стягнути із страхової компанії.

Матеріальна шкода в даному випадку складається з витрат на лікування та франшизи.

Згідно із вказаним полісом, розмір франшизи становить 2 000 грн. Матеріальний збиток становить 83 277 грн. 83 коп., що перевищує передбачену полісом франшизу.

Позивач зазначає, що в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 є підстави для стягнення з останнього на її користь 2 000 грн. Інші витрати на лікування просить стягнути зі страхової компанії. Згідно наявних чеків на придбання медикаментів, на момент подачі позовної заяви, сума матеріального збитку склала 83 277 грн. 83 коп.

В даному випадку ліміт страхового відшкодування становить 200 000 грн., та на цей час матеріальна шкода в повному обсязі має бути відшкодована страховою компанією.

Також позивач вказав, що кримінальним правопорушенням їй завдано моральної шкоди. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів, що супроводжувалось та супроводжується і по цей час, тривалим та нестерпним болем. З моменту ДТП минув майже рік, проте фізичний стан позивача за цей період не відновився, остання кожен день відчуває біль.

Постійне відчуття фізичного болю та неможливість нормального життя внаслідок обмеженості та складності пересування завдали і продовжують завдавати позивачеві душевні страждання.

Крім того, ОСОБА_1 тривалий час перебувала в лікарні, що суттєво змінило її життєвий уклад у гіршу сторону, зокрема позивач не могла не лише працювати, а й спілкуватися з родиною, проживати в комфортних умовах тощо.

ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Наслідком вчинення протиправних дій стало те, що позивач неодноразово була повинна з`являтися до слідчого для проведення слідчий дій. Цивільний відповідач (обвинувачений) ОСОБА_2 до цього часу не відшкодував позивачу ні матеріальну, ні моральну шкоду, тому з метою захисту її порушених з вини ОСОБА_2 прав, вимушена звертатися за правовою допомогою та відвідувати судові органи.

Моральна шкода оцінюється позивачем, виходячи з фактичних обставин справи, принципу доцільності та справедливості, в розмірі 100 000 грн.

ТДВ СК «Кредо» надало суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнає позовні вимоги на суму 11 490 грн. 06 коп., в іншій частині заперечує та просить відмовити, що обґрунтовує наступним.

Позивач в якості доказів своїх витрат щодо придбання ліків, імплантів, медичних матеріалів, до позовної заяви додав чеки з фармацевтичних закладів (аптек).

Однак, за відсутності документального підтвердження закладом охорони здоров`я необхідності придбання для лікування позивача цих ліків та матеріалів такі витрати не можуть бути відшкодовані страховою компанією, відповідно до ст. 24 Закону.

Будь-які чеки, додані в якості доказів понесених позивачем витрат на лікування, не можуть бути відшкодовані ТДВ СК «Кредо» відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки необхідність придбання таких медикаментів не підтверджені призначеннями медичних закладів.

Позивач, у зв`язку із травмами, отриманими в ДТП, знаходилась на лікуванні в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», КУ «Міська лікарня № 7» Запорізької міської ради та КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня». Від зазначених медичних закладів в матеріалах справи наявні довідки та виписки з історій хвороби, в яких зазначені які саме медичні препарати були призначені позивачу.

Виходячи із призначень медичних закладів згідно довідок та виписок з історій хвороби (відповідь КУ «Міська лікарня № 7» від 11.01.2019 року вих. № 93/01-20, виписка КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 № НОМЕР_2 та виписка КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 № НОМЕР_3 ) та доданих до позову чеків, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу підлягають до відшкодування витрати на суму 11 490 грн. 06 коп.

Відповідач зазначає, що квитанція на суму 10 100 грн., додана до позову, згідно якої отримувачем та платником виступає ОСОБА_4 , призначення платежу зазначено «Надходження готівки за ПК», не може прийматися до уваги, оскільки не зрозуміло які медичні препарати або процедури оплачувались за вказаною квитанцією, крім того платником коштів є не позивач, а отже не позивач поніс витрати за вказаною квитанцією.

Квитанція № 45-1963К від 30.08.2018 року на суму 13 200 грн., додана до позову, з призначенням платежу «Набір імплантів для остеосинтезу зг. рах. факт. № 98 від 30.08.2018 року» не може прийматися до уваги, оскільки платником згідно квитанції виступає не позивач, а отже не позивач поніс витрати, крім того, позивачем не наданий рахунок-фактура, який оплачується і згідно якого зрозуміло, що набір імплантів продається саме позивачу.

Всі інші витрати, згідно доданих до позову чеків не підлягають відшкодуванню ТДВ СК «Кредо», оскільки зазначені витрати не відповідають вимогам статті 24 Закону України необхідність їх здійснення не підтверджені документально призначеннями відповідними закладами охорони здоров`я.

Також зазначає, що з моменту винесення ухвали Запорізьким апеляційним судом від 12.06.2019 року у справі № 333/5326/18 по теперішній час від позивача ТДВ СК «Кредо`не отримано будь-яких додаткових документів.

ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надав.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляд справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Мульченку Є.В., який надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ СК «Кредо» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, як зазначено вище останнім було надано суду відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання від останнього не надходило.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 430 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 2 000 грн., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 85 119 грн. 80 коп.

У цьому вироку суд першої інстанції встановив наступні обставини.

15 серпня 2018 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено-21», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині АДРЕСА_1 . Новокузнецької, рухаючись з боку АДРЕСА_1 . Водограйної у напрямку вул. Нагнибіди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі будинку АДРЕСА_3 . Попереду водія ОСОБА_2 , перед нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений мікроавтобус. Після зупинки невстановленого мікроавтобусу ОСОБА_1 , діючи в якості пішохода, почала перетинати проїжджу частину АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 , рухаючись по нерегульованому пішохідному переходу, справа-наліво по ходу руху автомобіля «Рено-21» під керуванням ОСОБА_2

Водій ОСОБА_2 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити транспортний засіб, який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом у сусідній смузі, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, де сказано: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створені перешкода чи небезпека», не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшив швидкість свого руху до повної зупинки, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля «Рено-21» на пішохода ОСОБА_1 .

В ході ДТП пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження: у вигляді закритого перелому лонної та сідалищної кісток тазу зліва, бокової маси куприка зліва, поперечний перелом відростка 5-го поперекового хребця зліва, закритий перелом дистального мета епіфіза лівої променевої кістки, шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк м`яких тканин та синець в області лівого променево-зап`ясткового суглоба в сукупності на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеня кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Забої м`яких тканин та садна в області голови, обличчя та кінцівок, садна в області правого крила носа у ОСОБА_1 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

ОСОБА_2 позов пред`явлений до нього визнав частково, а саме: матеріальну шкоду повністю у розмірі 2 000 гривень, а моральну шкоду частково у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12.06.2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року у відношенні ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін.

В цій ухвалі суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що всупереч ч. 1 ст. 129 КПК України не спростованими у вироку суду першої інстанції залишилися заперечення цивільного відповідача про те, що в деяких чеках зазначені як медичні засоби препарати, які на його думку, не мають відношення до лікування потерпілої ОСОБА_1 від травм, заподіяних їй при дорожньо-транспортній пригоді, а саме: аденорм, аміксин, фармацитрон та інші.

До того ж, в матеріалах кримінального провадження відсутні документальні докази грошових витрат на лікування потерпілої, оскільки надані нею квитанції та чеки про придбання медичних засобів не підтверджені документально в повному обсязі відповідним закладом охорони здоров`я на предмет їх необхідності в застосуванні при лікуванні потерпілої.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважала, що вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю, суд належним чином обставин справи не встановив та не врахував того, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати пов`язані з лікуванням потерпілого та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до висновку, що вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_2 , суд першої інстанції допустив порушення, які також тягнуть за собою скасування вироку в цій частині.

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.07.2018 року № АМ/4574421, на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Рено-21», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо» з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 гривень і за шкоду, заподіяну майну 50 000 гривень, з розміром франшизи 2 000 гривень (а.с. 146).

Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, саме страховик (в даному випадку ТДВ «Страхова компанія «Кредо») на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, тобто обвинуваченого ОСОБА_2 .

При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 6 вищевказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 23 Закону відшкодуванню, в тому числі, підлягає шкода пов`язана з лікуванням потерпілого.

Підпунктом 24.1 статті 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки суду щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За правовим висновком, викладеним у п. 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовуються страховиком, згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України потерпіла особа, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої їй шкоди, має право вимагати від заподіювача шкоди сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідачем ТДВ СК «Кредо» позов ОСОБА_1 визнається частково у розмірі 11 490 грн. 06 коп., і саме ці витрати, пов`язані з лікуванням потерпілої та необхідність їх здійснення, є підтвердженими документально закладом охорони здоров`я.

А отже, з ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 11 490 грн. 06 коп.

Як встановлено у вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2019 року, ОСОБА_2 позов пред`явлений до нього визнав частково, а саме: матеріальну шкоду повністю у розмірі 2 000 грн., а моральну шкоду частково у розмірі 15 000 гривень, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 2 000 гривень.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, то суд враховує, що потерпіла ОСОБА_1 внаслідок ДТП перенесла моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який вона перенесла у зв`язку із спричиненою травмою, змін у звичному укладі її життя протягом тривалого часу, перебування на лікуванні протягом 4 місяців; виходячи з характеру правопорушення, принципів розумності та справедливості та матеріального становища обвинуваченого оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 50 000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, в решті позову необхідно відмовити.

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 520 грн. на користь держави та стягнути з ТДВ СК «Кредо» судовий збір у розмірі 717 грн. 87 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11 490 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 520 грн. на користь держави.

Несплачений позивачем при подачі позову судового збору у розмірі 500 грн. компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» судовий збір у розмірі 114 грн. 90 коп. на користь держави.

Несплачений позивачем при подачі позову судового збору у розмірі 717 грн. 87 коп. компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя В.Б. Кулик