Справа № 419/7876/12
Провадження № 6/204/42/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», стягувач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «НОВИЙ», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони у справі та стягувача у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «АКБ «Новий» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області у справі №419/7876/12 за позовною заявою ПАТ «АКБ «Новий» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вирішено: рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки та початкової ціни предмету іпотеки змінити, виклавши його у наступній редакції: «Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , шляхом надання публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» права продажу квартири від свого імені будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 909 000,00 грн.»; в іншій частині рішення залишено без змін. 17.08.2015 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчі листи. В свою чергу, відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №33-11.10.2019-2 від 11 жовтня 2019 року (надалі також - Договір відступлення), ПАТ «АКБ «НОВИЙ» відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕСАЙМЕНТ» (надалі також - ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ»); крім іншого, належні ПАТ «АКБ «НОВИЙ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №53086 від 05.03.2005 р. Оскільки ТОВ «Фінансова Компанія «Есаймент» не є стороною даного виконавчого провадження, не є стягувачем за виконавчим документом, то, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не має права (можливості) у відділі державної виконавчої служби користування своїми правами та виконувати обов`язки. Даний факт заявник розцінює як порушення власних прав (прав право набувача), у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2020 року відкрито провадження за завою.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року (з урахуванням ухвали від 22 січня 2015 року про виправлення описки) у цивільній справі № 419/7876/12 за позовною заявою ПАТ «АКБ «Новий» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на споживчі потреби №53086 від 05.03.2005 року, укладеному між ПАТ «АКБ «НОВИЙ» та ОСОБА_1 , у розмірі 196639,03 доларів США, що по курсу НБУ становить 1571735 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі боргу 149942,62 доларів США, що по курсу НБУ становить 1198491,37 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за період з 31.07.2009 року по 29.11.2011 року 46696,41 доларів США, що по курсу НБУ становить 373244,41 грн.; заборгованості по комісії за період з 30.08.2009 року по 29.11.2011 року за користування кредитом 25615 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №53086-З від 05.03.2005 року квартиру АДРЕСА_1 , у складі: в житловому будинку літ. «Д-1», квартира АДРЕСА_2 , яка складається з: 1-1 сходи, 1-2 підвал, 1,7 коридор, 2-кладова, 3-кухня, 4,6,8,9,10 житлові, 5-санвузол, ганок, загальною площею 145,4 кв.м., житловою площею 93,6 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу Банком вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені ОСОБА_2 , договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та надання Банку всіх повноважень необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою ціною предмета іпотеки 424000 грн., але не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В свою чергу, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки та початкової ціни предмету іпотеки змінено, викладено його у наступній редакції: «Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Новий» права продажу квартири від свого імені будь-якій особі покупцеві за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 909 000,00 грн.»; в іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №33-11.10.2019-2 від 11 жовтня 2019 року (надалі також - Договір відступлення), ПАТ «АКБ «НОВИЙ» відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕСАЙМЕНТ» (надалі також - ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ»), крім іншого, належні ПАТ «АКБ «НОВИЙ» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №53086 від 05.03.2005 р.

Отже, суд приходить до висновку, що у результаті укладення вказаних вище договорів, кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи №419/7876/12 стало ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент», яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (61-26197св18) зазначено, що за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу; у зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановления оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс 13.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами першою та п`ятою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Згідно з Роз`ясненнями Департаменту виконавчої служби Міністерства Юстиції України № 25-1/899/7 від 18.12.2006 року, з посиланням на пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою (поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник. Інші особи вказуються як заінтересовані при зверненні до суду, зокрема, з питань заміни сторони виконавчого провадження - сторонами є стягувач (у разі вибуття боржника) або боржник (у разі якщо вибув стягувач) та правонаступник (правонаступники) вибулої сторони.

Виконання рішень судів є завершальною стадією судового процесу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

У пунктах 18, 23 рішення Європейського суду у справі Ліпісвіцька проти України зазначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У рішеннях Європейського суду у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, ОСОБА_3 та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» та наявність підстав для її задоволення, зокрема заміни сторони, а саме: стягувача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Акціонерний комерційний банк «Новий» на його правонаступника - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕСАЙМЕНТ» у цивільній справі №419/7876/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, для подальшого належного примусового виконання виконавчого листа по справі та досягнення мети цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512-514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,13,15,16, 19,55,442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», стягувач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «НОВИЙ», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони у справі та стягувача у виконавчому провадженні задовольнити.

Замінити вибулого стягувача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Акціонерний комерційний банк «Новий» (, місцезнаходження: 49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького (Карла Маркса), буд.93) на Правонаступника - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕСАЙМЕНТ» (, місцезнаходження: 03035, м.Київ, Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701), у цивільній справі №419/7876/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В. Токар