Єдиний унікальний номер 341/1415/19
Номер провадження 2/341/210/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

07 травня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Юсип І.М.

за участі секретаря с/з - Король І. Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилтловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 . Даний будинок належить їй на праві приватної власності. Відповідач зареєстрована у будинку, однак з 2007 року не проживає.

Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак нею скеровано заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Не повідомила причини неявки, нею не подано відзив на позов.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Тому зі згоди позивача, яка викладена у заяві, суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2019 року - спадкоємцем спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є дружнина ОСОБА_1 (а.с.8).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - ОСОБА_1 на праві приватної власності, частка 1 належить житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї Вікторівської сільської ради № 754 від 06.08.2019 року - за адресою АДРЕСА_1 у с АДРЕСА_2 району зареєстрована ОСОБА_2 , однак не проживає (а.с.7).

Як вбачається із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , 1956 р.н. по АДРЕСА_1 у с АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачка в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та відсутня, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст. ст. 29, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 247, 259, 263, 265, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:І. М. Юсип