ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6702/20
провадження № 6/753/530/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Кедик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 20 січня 2011 року за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в частині стягнення аліментів на утримання дружини, таким, що не підлягає виконанню, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на підставі ст. 432 ЦПК України звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 20 січня 2011 року за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що відповідно до довідки Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 07.10.2016 року сума заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим провадженням в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, складає 2 682 грн. 16 коп., а у іншій частині виконання рішення суду - стягнення аліментів на утриманни дитини, він заборгованості не має (заборгованість відсутня). Зважаючи на вказану інформацію, ним перераховано отримувачу аліментів - ОСОБА_2 19.05.2017 року та 19.12.2017 року грошові кошти в сумі 1 050 грн., згодом ще 1 650 грн., всього - 2 700 грн., відтак вважає, що його обов`язок виконати рішення суду в частині сплати аліментів на утримання дружини уцілому виконано, що є підставою для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з"явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади (суду), проте їх неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання згідно ч.3 ст. 432 ЦПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (ч.3 ст. 432 ЦПК України).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вивчивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, її обґрунтування, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку про задоволення заяви із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволено частково й стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 як дружини, починаючи з 03 лютого 2009 року, в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 78 - 80).

Відповідно до довідки Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 07.10.2016 року сума заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим провадженням в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, складає 2 682 грн. 16 коп., а у іншій частині виконання рішення суду - стягнення аліментів на утриманни дитини ОСОБА_1 як платник аліментів заборгованості не має (заборгованість відсутня) (а.с. 198).

Зважаючи на вказану інформацію ОСОБА_1 перераховано ОСОБА_2 19.05.2017 року та 19.12.2017 року грошові кошти в сумі 1 050 грн., згодом - 01.03.2020 року ще 1 650 грн., всього - 2 700 грн., що підтверджується випискою із особистого рахунку ОСОБА_2 про отримання нею від ОСОБА_1 вказаних грошових коштів у рахунок сплати аліментів на утримання дружини (а.с. 201, 202, 203), відтак суд вважає, що обов`язок платника аліментів виконати рішення суду в частині сплати аліментів на утримання дружини уцілому виконано.

Відповідно, виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2009 року в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_2 як дружини в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого виконаний виконавчий лист, є підставою відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із повністю відсутнім обов`язком боржника, зважаючи на добровільне його виконанням боржником.

Так, відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, а згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи те, що рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини, на підставі якої видано виконавчий лист, виконано, то суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, а виданий виконавчий лист, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь - якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню ); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішеннільний процесуальний кодекс України ( ред. з 15 грудня 2017 року ); нормативно - правовий акт № 1618 - IV від 18 березня 2004 року суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Враховуючи, що рішення суду в частині стягення аліментів на утримання дружини, на підставі якого видано виконавчий лист, виконано, відтак обов`язок боржника повністю відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням, наявні правові підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного вище викладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 20 січня 2011 року за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в частині стягнення аліментів на утримання дружини, таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 20 січня 2011 року за наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в частині стягнення аліментів на утримання дружини на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2009 року,- таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам невідкладно після її оголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: