Номер провадження 2-о/243/558/2020
Номер справи 243/3832/20
У Х В А Л А

Про відмову у відкритті провадження

«05» травня 2020 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Хаустова Т.А., розглянувши Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з Заявою, за участю заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження у цивільній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 цієї Постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається зі змісту вимог Заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_2 просить суд встановити факт, що останнім місцем проходження ним військової служби по 24 червня 2019 року є Головне управління Національної поліції в Донецькій області, а також, що він працюючи на посаді начальника Третього слідчого відділу (Відділ з розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську в період з 25 червня 2019 року і по теперішній час є особою, що звільнений в запас з військової служби і зараз на військовій службі не перебуває.

Вимоги Заяви обґрунтовані тим, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з Заявою щодо можливості призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до п.»а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24 квітня 2020 року йому було роз`яснено, що для можливості призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», йому необхідно звернутися до кадрової служби відповідного Міністерства за останнім місцем проходження військової служби. Також роз`яснено, що у випадку незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України, він має право оскаржити їх дії або бездіяльність у вищому органі або суді.

Таким чином з матеріалів Заяви вбачається, що встановлення даного факту в подальшому буде ОСОБА_2 необхідно для призначення пенсії за вислугою років.

Таким чином, в даному випадку вбачається, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку окремого провадження та взагалі в порядку в цивільного судочинства, оскільки фактично стосуються рішення, дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії на пільгових умовах, з урахуванням недотримання останнім визначеної законом процедури підготовки та подання документів для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення або відмову, підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Принцип Верховенства права проголошений у ст.8 Конституції України.

Згідно Рішення від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що інші органи державної влади, в тому числі і судові, не можуть перебирати на себе повноваження та здійснювати функції державних органів.

Верховний Суд України у низці судових рішень неодноразово вказував на те, що суди не вправі підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Таким чином, враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням ОСОБА_2 відповідно до частини другої статті 124 Конституції України та ст. 19 КАС України, має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з Заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а зі скаргою на Рішення, дії чи бездіяльність органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Крім того відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, вважаю, що у відкритті провадження у справі за Заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити та роз`яснити заявнику, що він має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з Заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а зі скаргою на Рішення, дії чи бездіяльність органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 8,19, 124, 125 Конституції України, ст. ст. 5, 19 КАС України, ст. ст.19, 185, 186, 256, 259, 260, 293, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за Заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, або в порядку п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова