Справа № 487/4521/19
Провадження № 2/487/316/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді: Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Дорош В.В., Гулий С.В., представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєві надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 53 880 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2018 року ОСОБА_4 визнано винним в ДТП, а саме в спричиненні шкоди транспортному засобу позивача. Ремонтною калькуляцією, що була надана після дослідження автомобіля позивача страховою компанією відповідача МФ ПАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» встановлена шкода 320 505, 47 грн. Позивач не мав змоги здійснити ремонт автомобіля відповідно до калькуляції, оскільки сума ремонту перевищила фінансові можливості позивача. Позивач здійснив частковий ремонт у ФОН ОСОБА_5 на суму 152880 грн. Ці роботи дали можливість відновити тільки базові можливості автомобіля, але повне функціонування не було відновлено досі, оскільки відповідач не виплатив кошти. Страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 99 000 грн. Відповідач не намагався відшкодувати позивач шкоду, тому позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою від 19.07.2019 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнав позовні вимоги з наступних підстав: не відомо хто власник автомобіля Мерседес д.н. НОМЕР_1 , чи отримав він відшкодування, чи має він поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; ремонтна калькуляція є неналежним та не допустимим доказом, оскільки не має печатки, не підписана; Додаток №1 до акту не підписаний, у ньому відсутній номер акту та дата, а також підпис аварійного комісара; акт виконаних робіт №76 не підписаний позивачем, тому є неналежним доказом; відсутні докази сплати позивачем грошей за ремонт автомобіля. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

10.10.2019 року ухвалою суду задоволені клопотання представників сторін і витребувані докази у позивача, Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області, з архіву Заводського районного суду м. Миколаєва.

23.10.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що позивач є власником пошкодженого транспортного засобу Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , що зазначено в повідомленні про ДТП, копія якого додана до позову; позивач на момент ДТП мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що можна перевірити на сайті МТСБУ. Сам поліс відсутній на даний час у паперовому вигляді у позивача оскільки його дія вже закінчилась. Стосовно калькуляції та Додатку №1, то оригінали цих документів позивачу не надавались, вони знаходяться у ПрАТ «УПСК», про що зазначено у позовній заяві. До того, ж ремонт був здійснений не за калькуляцією і на суму значно меншу. Акт виконаних робіт №76 та Рахунок №76 є належним доказом сплати за ремонт, оскільки відповідають Правилам №615, якими регулюється здійснення діяльності станцій технічного обслуговування дорожніх т/з.

02.12.2019 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача і витребувано докази з Миколаївської філії Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 .

02.12.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких позивач усунув не усі зауваження, які були зазначені у відзиві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові і відповіді на відзив, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2018 відповідача ОСОБА_4 визнано винним у тому, що «10.03.2018 року о 23.55 год. м. Миколаїв по вул. Генерала Карпенка, 22 водій ОСОБА_4 керуючи т/з Honda civic д.н. НОМЕР_2 був неуважний не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив виїзд на зустрічний бік дороги, чим допустив зіткнення з т/з Mersedes-benz ML 320, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Т/з отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки.

Крім того, 10.03.2017 року о 23.50 год. в м. Миколаїв, Заводський район, вул . Генерала Карпенка , 22 водій ОСОБА_4 керуючи т.з. Honda civic д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Згідно висновку №339 МОНД складеному о 01.00 год. від 11.03.2018 року. Водій керував т.з. в стані алкогольного сп`яніння.»

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події автомобіль Mersedes-benz ML 320, д.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Миколаївській філії Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), згідно даних повідомлення про ДТП, полісу №АК/3837409.

Згідно ремонтної калькуляції №uip_1497 від 27.06.2018 р., яка надана на запит суду ПрАТ «УПСК», вартість відновлювального ремонту без урахування зносу склала 320 505,47 грн.(з ПДВ).

Окрім цього ПрАТ «УПСК» надіслано суду пояснення, відповідно до яких, згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, складеного аварійним комісаром Корж А.І. , коєфіцієнт зносу складає 0,6615. Таким чином, ПрАТ «УПСК» розраховано розмір збитку з урахуванням зносу - 134 310,51 грн. Враховуючи, що полісом страхування ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну, визначений лише у розмірі 100 000 грн. та франшиза - 1000 грн., розмір страхового відшкодування склав 9000 грн., який виплачено ОСОБА_3 .

Згідно даних акту виконаних робіт № 76 від 09.09.2018 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , загальна вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля Mersedes-benz ML 320, д.н. НОМЕР_1 склала НОМЕР_4 грн., які оплачено, про що свідчить копія рахунку №76 від 09.09.2018 з наявним на ньому штампом «ОПЛАЧЕНО».

Посилаючись на те, що страхова компанія відшкодувала шкоду не в повному обсязі, а лише 99000 грн. з витрачених 152880 грн., а відповідач відмовився сплатити решту, позивач змушений звернутись до суду.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV (далі - Закон N 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац другий частини 1 статті 1192 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що позивачем на ремонт автомобілю реально витрачено 152880 грн., з яких страхова компанія відшкодувала 99000 грн., з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 53 880,00 грн.

Доводи відповідача про неналежність наданих позивачем доказів оплати вартості ремонту, суд оцінює критично, оскільки надані позивачем докази відповідають вимогам Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2014 № 615, якими регулюється діяльність станцій технічного обслуговування дорожніх транспортних засобів.

Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди суд враховує, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачем не надано доказів на спростування розміру шкоди.

Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).

Враховуючи викладене, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-88, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53 880,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року.

Суддя: З.М.Сухаревич