Справа №521/2821/20
Провадження №2/521/1981/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю. В.,

за участю секретаря Манюка Д. В., Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований їхній син - відповідач по справі. Позивач заявляє, що ОСОБА_2 не проживає у будинку з 2008 року, він добровільно залишив житло, забравши свої речі, оскільки вирішив жити окремо. Теперішнє місце проживання відповідача позивачу невідоме, адже зав`язків з батьками останній не підтримує. Позивач зазначає, що не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за особу, яка не проживає в належному їй будинку, тому вимушена звернутися до суду.

Позивач у відкрите підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомила.

Відповідач у відкрите підготовче судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Третя особа у відкрите підготовче судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22 серпня 2003 року, який зареєстровано у реєстрі за № 6555 (а.с.10-11).

Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 199 від 21 лютого 2020 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровано відповідача ОСОБА_2 .

Із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12 липня 2016 року складеного сусідами позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 не проживав в будинку АДРЕСА_1 , з 2008 року по 11 липня 2016 року (а.с.13).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються Главою 32 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_2 набув право користування будинком позивача, та був зареєстрований в ньому, як член сім`ї позивача, а тому його непроживання в будинку понад один рік позбавляє його права користування будинком, який належить на праві власності позивачу.

Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 840,80 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 401, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 за участю третьої особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі - 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, який було сплачено на р/р НОМЕР_4, код отримувача: 38016923, МФО 899998, згідно квитанції № 30522 від 24 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.В. Тополева