СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1090/20
10 квітня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гродського П.В.,
у серпні 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у супроводі матері ОСОБА_1 за кордон, а саме до: Австрійська Республіка, Республіка Грузія, Азербайджанська Республіка, Королівство Бельгія, Республіка Білорусь, Республіка Болгарія, Багатонаціональна держава Болівія, Республіка Боснія і Герцеговина (Республіки Сербської і Федерації Боснії і Герцеговини), Республіка Вірменія, Соціалістична Республіка В`єтнам, Грецька Республіка, Республіка Абхазія, Королівство Данія, Естонська Республіка, Арабська Республіка Єгипет, Держава Ізраїль, Республіка Індія, Республіка Індонезія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Йорданське Хашимітське Королівство, Республіка Казахстан, Республіка Кіпр, Турецька Республіка Північного Кіпру, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Республіка Мальта, Королівство Марокко, Республіка Молдова, Придністров`я, Князівство Монако, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччина, Королівство Норвегія, Об`єднані Арабські Емірати, Португальська Республіка, Республіка Польща, Російська Федерація, Румунія, Республіка Сербія, Словацька Республіка, Республіка Словенія, Королівство Таїланд, Туніська Республіка, Турецька Республіка, Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Республіка Чорногорія , Швейцарська Конфедерація, Королівство Швеція, Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з 01.10.2019 по 31.12.2020 .
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 12.04.2014 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 03.12.2018 було розірвано, від вказаного шлюбу у сторін народився син, який проживає разом з позивачем те перебуває на її утриманні, а тому позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпечення інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав, однак відповідач уникає спілкування з позивачем, щоразу ускладнює отримання дозволу на кожну поїздку, крім цього позивач неодноразово в усній формі зверталася до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але надані прохання були залишені без відповідді.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2019 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 23).
Позивач у судове засідання не з`явилася про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, 07.04.2020 від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 38, 39).
Відповідач у судове засідання не з`явися повторно, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом поштових повідомлень (а.с. 26, 34).
Третя особа у судове засідання не з`явилася про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, 23.03.2020, 30.03.2020 від представника надійшли заяви в яких просив слухати справу без участі представника служби у справах дітей (а.с. 35, 36).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 12.04.2014 між сторонами було зареєстровано шлюб у ВДРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 5).
У вказаному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
03.12.2018 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано , стягнено з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн 00 коп. щомісячно (а.с. 17-19).
Відповідно до характеристики від 18.02.2019 вих.№58/15-16 виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №161 (вул. Сонячна, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує дитячий садок групу садового віку №7 з 01.09.2017 по теперішній час. Найбільш значущими для хлопчика членами сім`ї є мама, бабуся, тітки. Батька жодного разу не бачили у закладі, відомо що він проживає у м. Києві (а.с. 14).
25.02.2019 складено акт про підтвердження факту відсутності участі батька у вихованні дитини, а саме за адресою: АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також комісією у складі сусідів підтверджено те, що ОСОБА_5 дійсно не проживає за вказаною адресою (а.с. 15).
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України).
Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ЦК України).
Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженої постановою Кабіну Міністрів України від 27.01.1995 №57 зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 Правил).
За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 7, 141, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-
Надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у супроводі матері ОСОБА_1 за кордон, а саме до: Австрійська Республіка, Республіка Грузія, Азербайджанська Республіка, Королівство Бельгія, Республіка Білорусь, Республіка Болгарія, Багатонаціональна держава Болівія, Республіка Боснія і Герцеговина (Республіки Сербської і Федерації Боснії і Герцеговини), Республіка Вірменія, Соціалістична Республіка В`єтнам, Грецька Республіка, Республіка Абхазія, Королівство Данія, Естонська Республіка, Арабська Республіка Єгипет, Держава Ізраїль, Республіка Індія, Республіка Індонезія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Йорданське Хашимітське Королівство, Республіка Казахстан, Республіка Кіпр, Турецька Республіка Північного Кіпру, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Республіка Мальта, Королівство Марокко, Республіка Молдова, Придністров`я, Князівство Монако, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччина, Королівство Норвегія, Об`єднані Арабські Емірати, Португальська Республіка, Республіка Польща, Російська Федерація, Румунія, Республіка Сербія, Словацька Республіка, Республіка Словенія, Королівство Таїланд, Туніська Республіка, Турецька Республіка, Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Республіка Хорватія, Республіка Чорногорія , Швейцарська Конфедерація, Королівство Швеція, Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з 01.10.2019 по 31.12.2020 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір по справі у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 15.04.2020.