ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/3945/19

провадження № 22-ц/4809/660/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Авраменка О.В. від 30 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.08.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, утворилася заборгованість, яка станом на 15.07.2019 року становить 32 359,12 грн., з яких: 18 296,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 004,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1040, 40 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також штрафи 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1517,10 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача зазначену суму боргу та судові витрати.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 . На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 11000 грн. Відповідач отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість за договором, та знову знімав кредитні кошти, тому вважає висновок суду про відсутність заборгованості є помилковим. Також банк зазначив, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості за договором від відповідача не було, тобто він погоджувався із розміром нарахованих відсотків та неустойки.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 31.07.2017 року ОСОБА_1 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердив, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с.9/.

Разом з тим, у даній заяві не вказано, яку саме картку та кредитний ліміт бажає отримати ОСОБА_1 , а лише його особисті дані. Також у заяві не визначено процентну ставку.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за договором, яка станом на 15.07.2019 року становить 32 359,12 грн., з яких: 18 296,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 004,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1040, 40 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також штрафи 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1517,10 грн. - штраф (процентна складова) /а.с.7-8/.

Разом з тим, як убачається з виписки по рахунку, починаючи з 01.11.2017 року по 15 липня 2019 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено 5 698,72 грн., при цьому кредитний ліміт відповідачу був встановлений у розмірі 2300 грн., який не збільшувався, що підтверджується випискою по рахунку.

Як убачається з виписки по рахунку, починаючи з 01.11.2017 року по 01 серпня 2019 року відбувалося автоматичне списання банком коштів з вказаного карткового рахунку відповідача на погашення процентів та пені на суму, що становить 24 126,25 грн.

Отже, встановивши те, що заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту, утворилась внаслідок неправомірного нарахування відсотків та пені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Твердження позивача про те, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру нарахованих відсотків та неустойки у відповідача не було, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мали на увазі сторони, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Умови і Правила надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами відповідач був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості.

Зазначена правова позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( частина 1 статті 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський О.І. Чельник