ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4447/20 Справа № 199/8560/19 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.06.2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб від якого сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.04.2019 року відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з позивачем.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає у незначних сумах та нерегулярно.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 16 000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 1-5 )

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 10 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.10.2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено .

Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.77-79).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині визначення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що відповідач має постій дохід, достатній для забезпечення двох дітей у тому розмірі, про який просить позивач (а.с.86-90).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а.с. 64), витребуваної на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2019 року, ФОП ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Амур-Нижньодніпровському ДПІ Лівобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області як суб`єкт підприємницької діяльності з 05.03.2007 року. Згідно з даними декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця сума доходу, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 становить 891 254,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначив, що після фактичного припинення у 2016 році шлюбних з позивачем відносин відповідач на утримання дітей сплачує 10 000,00 грн. щомісячно. Повідомив, що приймає участь і в додаткових витратах на дітей, зокрема, купує одяг та взуття, приймає участь в лікуванні дітей та готовий фінансувати їх секції. Також зазначив, що позивач нотаріально посвідчити порядок сплати аліментів відмовляється.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що малолітні діти, мешкають разом з матір`ю

та потребують матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу у розмірі 10 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, встановивши ту обставину, що в сторін є малолітні діти, які проживають з позивачем та фактично знаходяться на її утриманні, а відповідач спроможний надати матеріальну допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача аліменти.

Відповідач позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: