Справа № 226/661/20
Справа 226/661/20
Провадження № 2/226/352/2020
і м е н е м У к р а ї н и
5 травня 2020 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (не з`явилася),
представник позивача ОСОБА_2
відповідачі ОСОБА_3 (не з`явився),
ОСОБА_4 (не з`явилася),
ОСОБА_5 (не з`явилася),
третя особа представник органу опіки та піклування -
Виконавчого комітету Мирноградської міської
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування - Виконавчий комітету Мирноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 25.04.2006, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач ОСОБА_3 є її сином, відповідач ОСОБА_4 є дружиною його сина, а відповідач ОСОБА_5 - її онука. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі з 11.07.2006, а відповідач ОСОБА_5 - з 19.08.2006 року. У липні 2014 року син позивача - ОСОБА_3 разом із дружиною та їх донькою виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Нині позивачу для забезпечення власних потреб, в т.ч. оформлення субсидії, необхідна згода зареєстрованих та проживаючих у квартирі осіб. У зв`язку з цим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом.
Позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не з`явились по невідомій суду причині, клопотань про відкладення розгляду справи, даних про поважність відсутності в судовому засіданні, будь-яких заяв по суті справи суду не подавали.
Враховуючи позицію представника позивача, той факт, що відповідачі двічі належним чином повідомлені про час та місце розгляду стосовно них цивільної справи, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно, за відсутності відповідачів.
В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просила задовольнити їх.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Скрипник Г.С. вирішення питання про визнання втратившими право користування житловим приміщенням відповідачів просила вирішити на розсуд суду. При цьому зазначила, що орган опіки та піклування після розгляду даних про забезпечення неповнолітньої ОСОБА_5 правом користування іншим житловим приміщенням, не вбачають порушення прав дитини на користування житлом.
Вислухавши пояснення представника позивача і третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу від 25.04.2006, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Багатовим С.Г. (а.с. 9), та зареєстрована у БТІ м. Димитрова у реєстровій книзі за №1 за реєстровим №27 від 16.05.2006 (а.с.11).
Згідно довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №2436 від 17.02.2020, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є подружжям, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області 28.04.2006, актовий запис 88 (а.с.57).
ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.22). Станом на 20 листопада 2015 року мала зареєстроване місце проживання у місті Добрянка Пермського краю Російської Федерації (а.с.21).
Відповідачі отримали громадянство Російської Федерації: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - з 3 листопада 2015 року, а ОСОБА_5 - з 6 жовтня 2015 року (а.с.20,22).
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають ще одну дитину, народжену на території Російської Федерації 2 лютого 2015 року (а.с.61-62). Відповідач ОСОБА_3 має офіційне працевлаштування також на території Російської Федерації (а.с.63).
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актом від 27.02.2020, складеним управителем об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний-27», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але з 04 липня 2014 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 16). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_4 , в суді показала, що її дочка з чоловіком ОСОБА_3 і дочкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 через воєнні дії виїхали до Російської Федерації. Потім влаштувались там на роботу, влаштували побут і вирішили залишитись постійно проживати у Росії. І дочка, і зять працюють, онучка відвідує школу. Вже в Росії у дочки народилась ще одна дитина. Наміру повертатись до України відповідачі не мають. В 2017 році дочка із онуком приїздили до неї в гості, але навіть не навідались до квартири, де зареєстровані, оскільки наміру проживати в ній не мали. Всі належні їм речі відповідачі зі спірної квартири забрали ще у липні 2014 року, коли виїжджали до Росії.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з відповідачами, знає багато років і власницю квартири - позивача ОСОБА_1 , і всіх відповідачів. Шість років тому відповідачі виїхали із квартири АДРЕСА_1 на постійне місце проживання до Росії і з того часу не повертались. З того часу жодного разу відповідачів вона не бачила. Будь-яких випадків перешкоджання відповідачам у проживанні в квартирі вона не знає.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що з липня 2014 року квартира АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не використовується, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку її використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням.
Що стосується вирішення позовних вимог відносно малолітньої ОСОБА_5 , суд враховуючи висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, яким встановлено, що права неповнолітньої ОСОБА_5 на право користування житлом не порушено через забезпечення неповнолітньої іншим житлом, вважає за можливе задовольнити також позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування спірною квартирою, констатуючи при цьому відсутність порушення прав дитини, оскільки дитина зареєстрована за адресою мешкання своїх батьків.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача.
Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Щодо строків, визначених в цьому рішенні, застосовуються положення пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Суддя Т.О.Коваленко