Справа № 749/1154/19
Номер провадження 2/749/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2020 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Шаповал З.О.

з участю секретаря Михалевич М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Сновськ в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №749/1154/19 за позовом ОСОБА_1 , який поданий його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_4 , Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Батьки позивача були зареєстрованими та все своє життя проживали в будинку АДРЕСА_1 . За життя батьки позивача розпорядились своїм майном та заповіли позивачу земельні ділянки, а іншу частину майна заповіли сестрі позивача ОСОБА_4 . Після смерті матері позивача, останній фактично прийняв спадщину, а після смерті батька пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса, оскільки мав фінансові труднощі так як проживає в сільській місцевості та не працює, а в силу живої черги без попереднього запису у державного нотаріуса, необхідністю щодня підтверджувати свою присутність у черзі, що позивач не міг зробити в силу проживання в іншому районі та не маючи у власності власного транспорту. Крім того, представник позивача стверджує, що ОСОБА_4 образилась на позивача та забрала у нього всі документи в тому числі і свідоцтво про смерть батька. На при кінці липня 2019 року, коли підійшла черга позивача до нотаріуса, представник позивача вказує, що позивача повідомили, що нотаріус буде перебувати у відпустці до вересня 2019 року, а протягом серпня місяця 2019 року всі нотаріуси Сновського району перебували у відпустці. Посилаючись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 61-26164св18 від 17.10.2018 року. Зазначені обставини на думку представника позивача підтверджують факт пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального провадження (а.с.31).

Ухвалою суду від 23.01.2020 року, прийнято відмову представника позивача від позову до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Закрито провадження у справі №749/1154/19 в частині позову до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.58).

Ухвалою суду від 23.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справо до розгляду по суті (а.с.89).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та виклав доводи, які аналогічні відзиву (а.с.78).

Згідно поданого відзиву, представник відповідача вказує, що відповідачка позовні вимоги не визнає, оскільки позивач знаючи про смерть спадкодавця, знаючи про наявність заповіту на своє ім`я і маючи оригінал заповіту у своєму розпорядженні, знаючи про шестимісячний строк, який встановлено законом для прийняття спадщини, без поважних причин протягом вказаного шестимісячного строку не подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини, при цьому не вчинив необхідних дій для подачі заяви та без поважних причин пропустив вказаний строк. Представник відповідача вказує, що твердження позивача про необхідність підтверджувати свою присутність в черзі не відповідають дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_4 в липні 2019 року потрапила до нотаріуса без підтвердження кожного дня комусь своєї черги, при цьому проживає в м. Чернігові, а це на 25 км. далі ніж позивач, також не має власного транспортного засобу. Представник відповідача зауважує, що одним із способів подання заяви про прийняття спадщини є надіслання заяви про прийняття спадщини, підпис спадкоємця на якій засвідчено нотаріусом, поштою. Заява, здана до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважається такою, що здана своєчасно, хоча нотаріусу вона надійшла після спливу строку. Право вибору способу подання заяви про прийняття спадщини належить самому спадкоємцеві. Позивач вводить суд в оману, оскільки до позовної заяви він додав копії свідоцтва про смерть померлих батьків, тобто первинні свідоцтва, що були видані після смерті спадкодавців, а не повторні. Також до позову додано копії заповітів завірених з оригіналу, а не дублікатів, що на думку представника відповідача свідчить про те, що позивач має оригінали заповітів і про це зазначав на початку своєї позовної заяви. Також серед додатків до позовної заяви наявні копії державних актів, які завірені відповідно до оригіналу представником позивача, що свідчить про те, що у позивача наявні оригінали вказаних документів. Звертає увагу суду, що обставини справи № 61-26164св18 від 17.10.2018 року, на які посилається позивач в позовній заяві, не є тотожними з обставинами у даній справі, оскільки після смерті спадкодавця заведена спадкова справа, відповідач позов не визнає, а позивач звернувся з позовом лише в грудні 2019 року, тобто майже через 4 місяці після спливу терміну. Тому на думку представника відповідача такий строк не можна вважатися незначним.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.11), який був батьком позивача (а.с.12) та батьком відповідача, що не заперечувалось учасниками справи.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно в тому числі і на земельні ділянки розмірами 1,3950 га та 0,41 га які знаходяться на території колишньої Смяцької сільської ради (а.с.19).

Спадкодавець ОСОБА_5 заповів позивачу земельні ділянки розмірами 1,3950 га та 0,41 га, що знаходяться на території Смяцької сільської ради Щорського району Чернігівської області (а.с.15), проте відповідач не звернувся до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька.

На день смерті ОСОБА_5 проживав та буз зареєстрований один (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_4 08.07.2019 року звернулась до Сновської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в порядку спадкування за законом на неохоплене заповітом майно. Заява посвідчена приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. (а.с.41).

При цьому, відповідач ОСОБА_4 у своїй заяві вказала про наявність іншого спадкоємця першої черги - позивача по справі.

За заявою ОСОБА_4 , 08.07.2019 року у Сновській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.40-43).

Відповідно до вимог п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин відповідачем у даній справі повинна бути саме ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 .

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15) і від 14 вересня 2016 року (справам № 6-1215цс16).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Саме по собі матеріальне становище особи, проживання в іншій місцевості та відсутність правовстановлюючого документа на майно, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, що узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.04.2020 року у справі 385/1075/17, провадження № 61-11582св18.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача та доказів того, що останній не працевлаштований.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач не має у власності автомобіля, чи іншого транспортного засобу, а посилання представника позивача на те, що позивач проживає за межами Сновського району Чернігівської області не заслуговує на увагу, оскільки відповідачка проживає у м. Чернігові, що значно далі ніж позивач, при цьому відповідачка в межах визначено строку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, тоді як позивач не здійснив жодних дій, щодо своєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження перебування у відпустці всіх нотаріусів у Сновському районі в серпні місяці 2019 року.

Відповідно до п. 3.23. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Проте, позивачем не здійснено жодних можливих дій для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька за допомогою поштового зв`язку.

Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 61-26164св18 від 17.10.2018 року, суд не приймає до уваги, оскільки обставини названої справи, не є тотожними з обставинами у даній справі, з огляду на наступне.

У вказаній справі ВС прийшов до висновку, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Однак, дійсно з аналізу даної постанови вбачається, що до такого висновку ВС прийшов, зважаючи на певні обставини справи, зокрема:

в Спадковому реєстрі була відсутня інформація щодо наявності заведення спадкової справи відносно спадкового майна померлого;

- один відповідач позов визнавав;

- шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини сплив 04 лютого 2017 року, а позов до суду вони пред`явили 15 лютого 2017 року і саме такий проміжок часу в 10 днів ВС визнано незначним.

Проте, у даній справі шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, у позивача закінчився в серпні 2019 року, а з позовом його представник звернувся лише в грудні 2020 року, тобто майже через 4 місяці після спливу визначеного строку, відповідач позов не визнає та за його заявою заведена спадкова справа.

Щодо посилання представника позивача на те, що ОСОБА_4 забрала у позивача всі документи в тому числі і свідоцтво про смерть батька, слід зазначити, що вказане спростовується матеріалами справи, зокрема копіями державних актів (а.с.19-22), копіями заповітів (а.с.14,15), які завірені відповідно до оригіналу представником позивача, що свідчить про те, що у позивача наявні оригінали вказаних документів та копією свідоцтва про смерть батька, яке видано 26.02.2019 року, тобто через три дні після смерті спадкодавця. Крім того, відсутність оригіналів державних актів не позбавляє позивача звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку.

Слід погодитись з доводами представника відповідача про суперечність доводів викладених у позовної заяви, оскільки дійсно представник позивача стверджував, що в державного нотаріуса була жива черга без попереднього запису, яку потрібно було підтверджувати присутністю, що позивач не міг зробити в силу проживання в іншому районі, а надалі представник позивача посилається на те, що на при кінці липня 2019 року, коли підійшла черга позивача до нотаріуса.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, позивач знаючи про смерть спадкодавця, знаючи про наявність заповіту на своє ім`я і маючи оригінал заповіту у своєму розпорядженні, знаючи про шестимісячний строк, який встановлено законом для прийняття спадщини, а в позовній заяві не навів поважні причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, а тому без поважних причин протягом вказаного 6-місячного строку не подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті свого батька в наслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , який поданий його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 07.05.2020 року.

Суддя З.О.Шаповал