У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2020 Справа №607/3399/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Мотиль Б.І.

державного виконавця Хомик Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. про примусове проникнення до володіння боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. звернулась до суду із поданням про примусове проникнення до володіння (нерухомого майна) квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки майнового стану ОСОБА_1 за місцем його проживання.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП №59815124 з виконання виконавчого листа №607/3399/19 виданого 06.06.2019 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6864,85 грн. Добровільно боржник вище зазначену заборгованість не погашає. 23.12.2019 року та 12.02.2020 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та з`ясовано, що боржник вимоги державного виконавця не виконав, не надав добровільного доступу до квартири АДРЕСА_1 для здійснення перевірки майнового стану за місцем проживання, про що складено відповідні акти, безперешкодного доступу до майна не надає. ОСОБА_1 обізнаний про свої обов`язки та про наявність виконавчого провадження, останнім не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання (повне або часткове) рішення суду, яке набрало законної сили.

У судовому засіданні головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. подання підтримала та просить його задовольнити.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

На виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 59815124 з примусового виконання виконавчого листа №607/3399/19 від 13.08.2019 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1424 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судового збору у розмірі 2689 грн.

16.08.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Хомик Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені рекомендованим листом боржнику та стягувану про що свідчить список згрупованих відправлень рекомендованих листів.

16.08.2019 року зазначеним державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а також постанову про стягнення із боржника виконавчого збору у розмірі 611,30 грн..

Державним виконавцем вчинено 16.08.2019 року запити до регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, Управління держпраці в Тернопільській області, Головного управління держгеокадастру у Тернопільській області, АВС-Реєстр в м.Тернополі, Головне управління Держспоживслужби в Тернопільській області, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області щодо надання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 .

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації Департаменту прикордонної служби України від 05.05.2020 року, за період з 15.08.2019 року по 04.05.2020 року даних щодо перетину кордону ОСОБА_1 відсутні.

Згідно інформації Державної фіскальної служби від 05.05.2020 року, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів боржника в ДРФО відсутня.

Згідно даних МВС України від 07.05.2020 року, у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Відповідно до відповіді від 22.08.2019 Управління держпраці в Тернопільській області за боржником технологічні транспортні засоби не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного Управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 21.08.2019 за боржником с/г техніка не зареєстрована.

22.10.2019 року головним державним виконавцем Хомик Ю.М. на адресу боржника ОСОБА_1 направлено виклик з вимогою прибути 23.10.2019 року у відділ ДВС щодо сплати боргу або надання підтверджуючих документів про його сплату.

Згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2019 року, адресованих В.О. начальника Тернопільського міського відділу ДВС, боржник на даний час не працює, зареєстрованого майна не має, а також збов`язується погасити борг при наявності коштів.

Крім цього, боржником 23.10.2019 року подано Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, відповідно до якої ОСОБА_1 вказав про відсутність майна та вкладів у банку.

Як вбачається із розпорядження №59815124 державного виконавця Хомик Ю.М. від 13.11.2019 року, кошти у розмірі 555,78 грн., які надійшли від боржника 02.09.2019 року на виконання зазначеного виконавчого листа, перераховано на рахунок стягувача ОСОБА_2

12.12.2019 року головним державним виконавцем Хомик Ю.М. на адресу боржника ОСОБА_1 , а також стягувача ОСОБА_2 за №63288 направлено вимогу, відповідно до якої державним виконавцем зобов`язувалось боржника ОСОБА_1 з`явитись або забезпечити явку свого представника 23.12.2019 року о 16 год. 30 хв. на місце проведення виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_3 .Тернопіль, вул..Котляревського, 39 АДРЕСА_4 та забезпечити безперешкодний доступ до майна для проведення його опису з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, яку надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією 13.12.2019 року та яку повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Як вбачається із акту державного виконавця від 23.12.2019 року, складеного державним виконавцем Хомик Ю.М. за участю понятих Николишин О.М., в присутності головного державного виконавця ОСОБА_4 Р ОСОБА_5 , вимогу державного виконавця від 12.12.2019 року №63288 боржник не виконав, не надав доступ до квартири АДРЕСА_4 для здійснення перевірки майнового стану за місцем проживання ОСОБА_1

28.01.2020 року головним державним виконавцем Хомик Ю.М. на адресу боржника ОСОБА_1 , а також стягувача ОСОБА_2 за №20162 направлено вимогу, відповідно до якої державним виконавцем зобов`язувалось боржника ОСОБА_1 з`явитись або забезпечити явку свого представника 12.02.2020 року о 16 год. 30 хв. на місце проведення виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_5 .. АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 та забезпечити безперешкодний доступ до майна для проведення його опису з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, яку надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією 29.01.2020 року та яку повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Як вбачається із акту державного виконавця від 12.02.2020 року, складеного державним виконавцем Хомик Ю.М. за участю понятих ОСОБА_6 Ю ОСОБА_3 В., в присутності головного державного виконавця Харченко Д.А.., вимогу державного виконавця від 28.01.2020 року №20162 боржник не виконав, не надав доступ до квартири АДРЕСА_4 для здійснення перевірки майнового стану за місцем проживання ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 23.12.2019 року, ОСОБА_1 документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 26.08.2015 року та серії НОМЕР_2 , виданий 11.12.2018 року.

Як вбачається із довідки виданої ТОВ «Коменерго Тернопіль 4», від 12.03.2020 року №348, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та разом із ним проживають батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 , брат ОСОБА_9 , донька ОСОБА_10 .

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №208477525 від 07.05.2020 року, чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 у розмірі часток ј.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте, це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів зазначеного подання, державним виконавцем не подано доказів, які б свідчили про встановлення державним виконавцем наявності у боржника земельних ділянок, зареєстрованих цінних паперів згідно поданого ним запиту у Головне управління держгеокадастру у Тернопільській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ТзОВ РККК "АВС-РЕЄСТР" від 16.08.2019 року 38847. Крім цього, державним виконавцем не враховано, що співвласниками спірного володіння, крім самого боржника, є інші особи, а саме ОСОБА_10 , Стареправо О ОСОБА_11 , Стареправо В ОСОБА_12 ., які не є боржниками у даному виконавчому провадженні, проте проникнення до належного їм житла у поданні не йдеться. Також, державним виконавцем не наведено у спірному поданні обставин та доказів, які б їх підтверджували про умисне вчинення перешкод із боку ОСОБА_1 у здійсненні перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання. При цьому, суд враховує, що боржником частково виконувалось спірне судове рішення про що свідчить перерахування ним коштів на депозитний рахунок Державної виконавчої служби 02 вересня 2019 року у розмірі 751,35 грн., що спростовує твердження державного виконавця про повне ухилення боржника від його виконання. Також державним виконавцем не наведено, чи викликався та повідомлявся ним боржник засобами телефонного зв`язку на відомий державному виконавцю номер, зазначений ним у поданні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. про примусове проникнення до житла слід відмовити.

За наведених обставин, керуючись ст.ст.260, 439 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хомик Ю.М. про примусове проникнення до житла відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та вона проголошена судом 12 травня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан