РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/217/20

Провадження № 2/414/152/2020

Кремінський районний суд Луганської області в складі головуючого:

судді Акулова Є.М

секретаря: Дегтяренко Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про припинення стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що перебував в шлюбі з відповідачем, натепер шлюб розірвано, рішення Кремінського районного суду Луганської області від 15.04.2008 року. Від шлюбу має дитину: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого, з нього на користь відповідачки, за рішенням цього ж суду від 27.02.2012 року стягнуто аліменти в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку щомісячно. Оскільки дитині виповнилося 14 років, і він самостійно обрав місце проживання із ним, як батьком, натепер проживає з ним та знаходиться на його утриманні, просить про припинення стягнення аліментів.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, в подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи, - Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень не надав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі з постановленням заочного рішення. 12 травня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим татаким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За положенням частини 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка не досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом встановлено, що сторони були подружжям,натепер шлюб розірвано, рішення Кремінського районного суду Луганської області від 15.04.2008 року, що збігається із даними свідоцтва про розірвання шлюбу та паспорта позивача ( ас 2, 6,8).

Від шлюбу подружжя має дитину: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено даними свідоцтва про народження, батьками дитини зазначно сторони в справі (ас 3).

За рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.02.2012 року на утримання дитини, з позивача на користь відповідачки, стягнуто аліменти в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку щомісячно (ас 9).

Дитині виповнилося 14 років, він отримав паспорт громадянина України № 004317640 від 10.12.2019 року, Реєстр 555, та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ).

Неповнолітній самостійно обрав місце проживання із батьком, про що повідомив Службу в справах дітей Кремінської РДА(ас31-32).

Натепер проживає з батьком за адресою АДРЕСА_2 та знаходиться на його утриманні, що збігається із даними Акту органу місцевого самоврядування від 24.12.2019 року( ас 10).

Зважаючи на те, що батьки мешкають окремо, дитина досягла чотирнадцятирічного віку і самостійно визначилася із місцем свого проживання, що тне протирічить вимогам СК України, станом на 24.12.2019 року дитина фактично проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_2 , дитина знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, та дають достатні підстави для звільнення батька від сплати раніше призначених за рішенням суду аліментів.

Атому позовні вимоги підлягають повному задоволенню з вище наведених мотивів.

Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося.

Керуючись ст.1-3,7-8,18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст.7,141,160,180,182,191,197 СК України, ст29ЦК України, ст. 76-81,141,280-289, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про припинення стягнення аліментів задовольнити повністю.

З наступного дня після набрання рішенням законної сили припинити стягувати аліменти з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , іденкод НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку щомісячно за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.02.2012 року.

Попередньо виписаний виконавчий лист на користь ОСОБА_2 за зазначеним судовим рішенням прог стягнення аліментів відкликати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати паостановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Є.М. Акулов