Провадження № 6/761/548/2020
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2020 року до суду надійшло вказане подання.

Приватний виконавець в поданні просить: надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обгрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження №60165333 з примусового виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Подільського районного суду м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 523 225,02 грн.

Як зазначає приватний виконавець, боржнику направлялись постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчих листах.

З метою виконання рішення суду вчинялись виконавчі дії, зокрема, винесено постанову про арешт майна боржника, грошових коштів та здійснено запити щодо з`ясування майнового стану боржника. Як зазначає приватний виконавець, було встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого майна він не має.

З метою опису квартири, приватним виконавцем було здійснено виходи за місцем знаходження квартири, проте провести опис квартири не вдалось, боржник не надає доступу до квартири.

На неодноразові виклики боржник до приватного виконавця не з`являється.

Таким чином, для можливості провести опис приміщення, приватний виконавець звернувся до суду з цим поданням.

В судове засідання приватний виконавець не з`явилася, звернулася із заявою в якій просить слухати подання в її відсутність та задовольнити.

Оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2012 року Подільський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та вирішив солідарно з ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніверсалБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 520 006,02 грн., судові витрати в розмірі 3 219,00 грн., а всього 1 523 225,02 грн.

На виконання зазначеного рішення суду було видано два виконавчі листи відносно боржника ОСОБА_1 .

Виконавчі листи, як вбачається, неодноразово пред`являлись до виконання.

Приватний виконавець Лановенко Л.О. на підставі зазначених виконавчих листів та заяв стягувача від 11.03.2019 року та 26.09.2019 року, постановами від 11.03.2019 року та 26.09.2019 року відкрила виконавчі провадження №58589686 та №60165129.

Приватний виконавець у власному поданні зазначала, що постанови про відкриття виконавчих проваджень вона направляла на адреси боржника, зазначені у виконавчих листах.

Проте матеріали подання містять лише копії чеків про направлення листів боржнику, адреси відправлень не зазначені. Так само не надано суду доказів отримання боржником постанов.

Постановою від 26.09.2019 року приватний виконавець об`єднала виконавчі провадження №58589686 та №60165129 у зведене виконавче провадження №60165333.

Постановою від 11.03.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на банківських рахунках.

З повідомлення АТ «Про кредит Банк» вбачається, що на рахунках ОСОБА_1 станом на день накладення арешту наявні кошти в сумі 63 336,77 грн., 720,25 доларів США та 38,23 доларів США.

На вказані кошти не було звернуто стягнення.

З повідомлення АТ «Укрсиббанк» вбачається, що на рахунку ОСОБА_1 наявні кошти в сумі 39 188,79 грн.

Звернення стягнення на вказані суми не відбулось.

Постановою від 12.03.2019 року приватний виконавець наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 з метою реального виконання рішення суду.

З відповіді Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-4851 від 27.03.2019 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2000 року та свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2008 року.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 вбачається, що зазначена квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки від 06.10.2008 року та іпотекодержателем є ВАТ «УніверсалБанк».

У вказаній квартирі зареєстрований боржник.

Іншого рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику не виявлено.

Суду не надано доказів, що приватний виконавець направляв вимоги боржнику бути присутнім в певний час за місцем знаходження квартири для можливості проведення опису квартири з метою подальшої її реалізації.

Актом приватного виконавця від 20.03.2019 року зафіксовано, що о 19 год. 58 хв. боржник ОСОБА_1 не допустив виконавця до житла для проведення опису та арешту, відмовився підписувати будь-які документи чи отримувати вимогу та виклик.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що квартира належить на праві власності боржнику та передана стягувачу в іпотеку, в той же час суду не надано доказів, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження та було відомо про проведення опису квартири, тому суд не встановив ухилення боржника від виконання рішення суду, тому суд вважає що на даний час відсутні підстави для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегі вни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула