"07" травня 2020 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 травня 2020р. Справа 642/4130/18 Провадження №2-о/642/185/18

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшенична Т.М.;

За відсутності заявника ОСОБА_1 , участі представника ОСОБА_2 , участі зацікавленої особи - Головного управління ДМС у Харківської області в особі представника ОСОБА_3 .В ОСОБА_4 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду заявник вимагає встановити факт який має юридичне значення, а саме:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Знобь-Новгородська Сумської області, Українська РСР, на території України за станом на 24 серпня 1991 року;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Знобь-Новгородська Сумської області, Українська РСР, на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування змісту заявлених вимог заявник вказує: ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Знобь-Новгородська Сумської області Української РСР. У перші роки війни приблизно 1942-1944 рр. заявниця уклала шлюб з ОСОБА_6 , народила у шлюбі трьох доньок - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У березні 1959 року ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина СРСР (зразка 1954 року) серії НОМЕР_1 , який ніколи більше не змінювала, та який наразі є єдиним документом, який посвідчує її особу.

У 1953 році овдовіла, у 1967 році втратила одну з доньок. Власного житла жінка не мала, певний час жила у однієї з доньок, потім у родичів. Так, з 1951 по 1969 рік вона проживала та працювала у сел. Знобь-Новгородська Сумської області, з 1969 по 1970 р. жила та працювала у Середино-Будську Сумської області, з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1971 р. проживала у Криму, після чого рік (з 1971 по 1972 р.) прожила та пропрацювала у Харківській області (сел. Солоницівка) та повернулась в Крим (с. Ароматне), де прожила до 1978 року. Згідно листка вибуття у 1978 році ОСОБА_1 вибула з с. Ароматне, Крим, та попрямувала у м. Харків, однак на той час їй ніде було зареєструвати місце свого проживання, тож вона проживала і досі проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . З цього часу Заявниця вирішила присвятити життя молитві, ніде не працювала та була членкинею молитовної групи православних вірян. Весь цей час, починаючи з лютого 1978 року, Заявниця проживала та продовжує проживати за вищеказаною адресою у Холодногірському (раніше - Ленінському) районі міста Харкова.

Все життя Заявниця прожила на території. За межі України ніколи не виїздила, паспорту громадянина СРСР для виїзду за кордон ніколи не оформляла з релігійних переконань. З цієї ж підстави не отримувала паспорт громадянина України.

В ході спілкування з органами Державної міграційної служби, Заявниці було усно повідомлено про положення Указу Президента № 215/01 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», що у випадку відсутності штампу про реєстрацію місця проживання громадянина СРСР на території України за станом на 24.08.1991 рік або за станом на 13.11.1991 рік, однак якщо особа фактично проживала на території України, необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення даного факту.

З вказаних підстав вона заявляє вимоги.

Представник зацікавленої особи не заперечував проти заяви. В поясненнях вказала про наявність документів яки свідчать про проживання заявника на території України, що можуть підтвердити свідки.

Представник зацікавленої особи, заперечень суду не надала.

Свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у поясненнях наданих суду вказали, що заявниця нарадилась в Україні та пояснійно проживала на теріторії України. З 1990 року вони проживає у АДРЕСА_1 . До чього часу проживала у релігійних приходах, релігійних лаврах т.я. є набожною людиною з приводу чого не мала паспорту та місце реєстрації.

Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини:

Заявник - дошлюбне прізвище - ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Знобь-Новгородська Сумської області Української РСР, згідно копія свідоцтва про народження. У перші роки війни приблизно 1942-1944 рр. Заявниця уклала шлюб з ОСОБА_6 , народила у шлюбі трьох доньок - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У березні 1959 року ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина СРСР зразка 1954 року серії НОМЕР_1 , який ніколи більше не змінювала зо свідчить копія паспорту та оглянутий судом орігінал та який наразі є єдиним документом, який посвідчує її особу.

У 1953 році овдовіла згідно копія довідки, що посвідчує загибель чоловіка., у 1967 році втратила одну з доньок. Власного житла жінка не мала, певний час жила у однієї з доньок, потім у родичів. Так, з 1951 по 1969 рік вона проживала та працювала у сел. Знобь-Новгородська Сумської області згідно копії довідок та копія паспорту з відмітками про реєстрацію., з 1969 по 1970 р. жила та працювала у Середино-Будську Сумської області згідно копії довідки про отримання там соціальної допомоги та копія трудової книжки, з 1970 по 1971 р. проживала у Криму, що підтверджується відмітками про реєстрацію в паспорті та записами в трудовій книжці, після чого рік (з 1971 по 1972 р.) прожила та пропрацювала у Харківській області (сел. Солоницівка) та повернулась в Крим (с. Ароматне), де прожила до 1978 року. Згідно листка вибуття у 1978 році ОСОБА_1 вибула з с. Ароматне, Крим, та попрямувала у м. Харків, однак на той час їй ніде було зареєструвати місце свого проживання, тож вона проживала і досі проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджують свідки. З цього часу Заявниця вирішила присвятити життя молитві, ніде не працювала та була членом молитовної групи православних вірян. Весь цей час, починаючи з лютого 1978 року, Заявниця проживала та продовжує проживати за вищеказаною адресою у Холодногірському (раніше - Ленінському) районі міста Харкова, що підтвердили свідки.

Все життя Заявниця прожила на території, яка стала територією України у Сумській області, у Криму та у Харківській області. За межі України ніколи не виїздила

Відповідно до ч. І ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

п.1 - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

п.2 - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Згідно п.8 Розділу II Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» - для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 24 серпня 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Підстави та порядок набуття громадянства за територіальним походженням регламентується Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. (далі закон), та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України".

За вимогами положення та ч. 1 ст. 8 Закону та п. 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, враховуючи встановлення обставини та факти, а саме, що заявник станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та постійно проживає на теперішній час на території України та саме факт проживання станом на 24 серпня 1991р. породжує юридичні наслідки для заявника, а тому вимоги щодо встановлення факту підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.315, 316, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи на території України, задовольнити частково.

Вважати, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Знобь-Новгородська, Сумської області, Української РСР, постійно проживала на території України за станом на 24 серпня 1991р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2020.

Суддя: В.М.Євтіфієв