Дата документу 27.02.2020
Справа № 320/6078/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Мелітопольський міськрайонний суду Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» про зобов`язання виконати певні дії старшого державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

ВСТАНОВИВ:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся представник АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» зі скаргою, в якій просить зобов`язати старшого державного виконавця Таращанського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ Аштаменко Я.В. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а саме: звернутися до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобов`язань. Також, заявник просить стягнути за рахунок державних асигнувань з Таращанського райвідділу ДВС витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн.

В обґрунтування скарги представник заявника посилається на те, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.10.2018 по справі № 320/6078/18 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «М`ясокомбінат» заборгованість за договором позики № 108 від 04.05.2018 у розмірі 7 800 грн., судовий збір 1762 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 1800 грн. У вищезазначеній справі було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання до Таращанського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області. При зверненні заявника до ВДВС із клопотанням про заборону на виїзд за кордон боржника, державний виконавець у своїй письмовій відповіді зазначила про підготовку до суду подання про оголошення боржника у розшук. Отже, державний виконавець не звертається до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, а тому, заявник просить його зобов`язати вчинити ці дії. Витрати просить покласти на державного виконавця.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, на її задоволенні наполягає.

Державний виконавець Таращанського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ Аштаменко Я.В. у судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність, зі скаргою вона не погоджується та вказує, що 07.02.2020 Таращанським районним судом Київської області вже винесена відповідна ухвала за поданням державного виконавця, а 18.02.2020 судом оголошено в розшук боржника. Нею у даному виконавчому проваджені проведені всі необхідні дії для встановлення майна боржника, його місцезнаходження.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно д ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів справи стягувач звернувся до державного виконавця із клопотанням про заборону на виїзд за кордон боржника 04.06.2019 /а.с.68/, відповідь на яке отримав в липні 2019 року /а.с.73/, а в суд зі скаргою звернувся лише в листопаді 2019 року.

Заяву про поновлення строків для подання скарги до суду стягувач не подав.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зматеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження 10.01.2019 за №58035896, зроблені запити до Управління пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, НАІС ДДАІ, винесено постанову про накладення арешту на майно, при виході за місцем проживання боржника встановлено, що фактично в с.Велика Березянка вона не проживає /а.с.72,73/.

Отже, старшим державним виконавцем при виконанні рішення суду від 30.10.2018 по справі №320/6078/18 здійснено усі примусові заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», направлені на виконання рішення суду.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що звернення до суду з поданням про обмеження боржника права виїзду за межі України, є правом виконавця, а не його обов`язок, а тому, незвернення виконавця до суду з таким поданням не може прямо вказувати на його бездіяльність.

Тим більш, що таке звернення можливе за умови наявності доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. А як у даному випадку, то боржник можливо і не знає про відкриття виконавчого провадження, за вказаною адресою він не проживає, його оголошено у розшук.

І, крім того, на теперішній час вже є ухвала суду про тимчасове обмеження виїзду боржника за кордон, яку виніс суд за поданням державного виконавця.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у виїзду боржника за кордон передбачені законом за ухилення від виконання зобов`язання, а не за наявності факту невиконаних зобов`язань. У боржника можливо і немає майна, грошових коштів тощо для виконання зобов`язання. Або існують якісь інші поважні, об`єктивні причини.

За таких обставин, оскільки скарга стягувачем подана після закінчення строків, встановлених ст. 449 ЦПК України, заява про поновлення строку не подана, державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4-10, 12,13, 76-81, 83,89, 258-261, 447-453 ЦПК України, ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» про зобов`язання виконати певні дії старшого державного виконавця Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: