07.05.2020
Справа №642/2370/20
Провадження № 2/642/964/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2020 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Шрамко Л.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики у розмірі 539 548, 00 грн., з урахуванням 3% річних у розмірі 156, 16 доларів США. В обґрунтування позову послалась на те, що 7 травня 2019 року позичила відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000 доларів С ША зі строком повернення до 01.02.2020, однак він зобов`язання по поверненню позики не виконав..

Одночасно позивачка подала клопотання про звільнення від сплати судового збору у розмірі 5 395, 48 грн.

В обґрунтування клопотання послалась на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки тимчасово не працевлаштована, її сукупний дохід за 2019 рік склав 49 000 грн., а сума судового збору становить більше 11% розміру її річного доходу, вона не має достатньо коштів для сплати судового збору.

Відповідно до ч.1,3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити її від сплати судового збору за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

В розумінні наведених положень підстави для задоволення клопотання позивачки суд не вбачає.

Так, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.04.2020, наданих Холодногірським ДПІ ГУ ДПС в Харківській області, вбачається, що дохід ОСОБА_1 за 2019 рік склав 49 000 грн., дохід отримано від продажу рухомого майна.

Дані щодо доходу позивачки на час звернення до суду не надано.

При цьому позивачка зазначає, що 7 травня 2019 року надала відповідачу у позику грошові кошти в сумі 20 000 доларів США,. з терміном повернення у лютому 2020 року.

Суд виходить з того, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики у розмірі еквівалент 20 000 доларів США, даних щодо намагання офіційно працевлаштуватися, а саме перебування на обліку в Центрі зайнятості позивачка суду не надала, а факт надання нею у позику значної суми грошових коштів у травні 2019 року з терміном повернення у лютому 2020 року з урахуванням того, що вона офіційно не працевлаштована, свідчить про наявність у неї іншого джерела існування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачкою не надано доказів, що її матеріальний стан перешкоджає сплаті судового збору у розмірі 5 395 грн. 48 коп.., а тому підстави для задоволення її клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовна заява не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону «Про судовий збір» за подання заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що становить за даним позовом 5395, 48 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст.185 ЦПК України заяву необхідно залишити без руху, надати позивачці строк для усунення недоліків сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 136, 177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без руху, надати позивачці строк протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважитись неподаною та повертається позивачці, що не перешкоджає її повторному зверненню до суду.

Ухвала в частині відмови в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Л.Л. Шрамко