ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те що, Фастівським міськрайонним судом Київської області30.07.2019 року винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, яким позовні вимоги задоволені. Однак, як вказує заявник, під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на його користь додаткових витрат, які він поніс на проведення автотоварознавчого дослідження № 39/20.04.19 від 02.04.2019 року в розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом вирішено розглянути питання ухвалення додаткового рішення без повідомлення та виклику сторін у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що суд не вирішив питання про стягнення додаткових витрат, які він поніс на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500,00 грн. Також заявник вказує, що докази понесення таких витрат були подані разом з позовною заявою.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 3 ст. 133 ЦПК України, встановлює вид витрат, які відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і проведенням експертизи.

Разом з тим, при розгляді справи судом не призначалася експертиза.

Позивачем в своїх позовних вимогах витрати, які він поніс на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500,00 грн, віднесені до судових витрат.

Разом з тим, як вбачається з наданих письмових доказів, які були дослідженням у справі та зі змісту рішення від 30.07.2019 2019 року у даній справі встановлено, що суд вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами, на підставі наявних у справі документів.

Позивачем на підтвердження судових витрат по сплаті за проведення автотоварознавчого дослідження оригінал квитанції суду наданий не був, що є порушенням ч. 4 ст. 177 та ст. 83 ЦПК України. Позивачем було надано дублікат квитанції, який не містить підпису касира та будь-якої печатки банку, що унеможливлює її ідентифікацію, як належний оригінал доказу.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 26 постанови «Про застосуванн я судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що питання щодо судових витрат, докази понесення яких суду були надані, судом було вирішено при постановленні рішення, стороною позивача не було подано доказів понесення судових витрат на проведення експертизи, тому підстав для вирішення питання про їх розподіл не було.

За таких обставин, враховуючи, що додаткове рішення може бути ухвалено лише щодо тих обставин, які існували на час судового розгляду, однак з певних причин не були вирішені, і не може бути постановлено щодо тих обставин, які виникли після його ухвалення, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст. 133,140,141 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 ,про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий суддя Г.В. Соловей