ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі Арутюняна Е.Б. , Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_4 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними протоколу та акту проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено заборону на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження Ѕ частини нежитлового приміщення № І , АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва від 27.02.2019р., виданого приватним нотаріусом ДМНО Заверуха Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 159.

Заборонено ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення № І, 69, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

В іншій частині відмовлено (а.с. 94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року (а.с.115-126).

Правом на подання відзиву передбаченого ст.360 ЦПК України сторони не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове забезпечення позову суд 1 інстанції посилаючись на положення ст.ст.149,150 ЦПК України виходив з того, що такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії є співмірним із заявленими позивачем вимогами, зокрема заборона вчиняти певні дії забезпечить збереження майна.

Із вказаними висновками суду погоджується й колегія суддів.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними протоколу та акту проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та визнання права власності.

З огляду на те, що між сторонами наявний спір та обставини, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження Ѕ частини нежитлового приміщення № І , АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва від 27.02.2019р., виданого приватним нотаріусом ДМНО Заверуха Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 159 та заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення № І, АДРЕСА_2 .

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, що судом порушені норми ст. 49, 198 ЦПК України є безпідставними та такими, що не дають підстав для скасування ухвали.

Щодо посилань апелянта на те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу, в рамках вирішення питання про забезпечення позову не мають правового значення, оскільки повинно вирішуватись при розгляді справи по суті.

Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля збереження майна та унеможливлення його відчуження на користь третіх осіб.

Слід також зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично зберігається у апелянта та перебуває в його користуванні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів також наголошує, що вирішити питання щодо скасування заходів забезпечення позову, не входить до повноважень апеляційного суду, оскільки ним не застосовувались. З відповідною заявою ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до суду, який такі заходи застосував.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: