Номер провадження: 22-ц/813/4903/20
Номер справи місцевого суду: 522/8243/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/8243/19

Номер провадження: 22-ц/813/4903/20

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей, за апеляційною скаргою адвоката Шалько Олександри Андріївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д. 26 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 26 листопада 2019 року,

встановив:

У травні 2019 року адвокат Гусельщикова М.А., діюча від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у серпні місяці позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 1) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі - 35 322,98 грн..

Адвокат Гусельщикова М.А., діюча від імені ОСОБА_1 , обґрунтовує позовні вимоги тим, що 20.07.2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року.

З моменту припинення шлюбних відносин діти залишись проживати разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні.

Позивач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Їй відомо, що відповідач не має регулярного доходу, частину доходу отримує в натурі. Інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні відповідача не має. Тому, аліменти на утримання дітей необхідно стягнути у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн..

Раніше вона вже зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Приморського районного суду від 19.02.2018 року було відкрито провадження в іншій справі № 522/2299/18. На протязі розгляду справи відповідач аліменти не сплачував, всіляко затягував розгляд справи, подав зустрічний позов про усунення перешкод в участі у вихованні дітей, вільному спілкуванні з дітьми. З метою уникнення затягування розгляду справи ОСОБА_1 вимушена була подати заяву про залишення її позову про стягнення аліментів без розгляду. Зараз вона подає такий позов знову. У зв`язку з тим, що несплата відповідачем аліментів за минулий період підтверджується її зверненням до суду, аліменти необхідно стягнути саме з 19.02.2018 року.

Відповідач також не бере участі у додаткових витратах на утримання доньки та сина. Нею було витрачено на розвиток здібностей дітей грошові кошти у загальному розмірі 70 645,97 грн., які були витрачені нею на придбання телефону смартфону «Samsung J530F Galaxy» з усіма налаштуваннями, мобільного телефону «Samsung НОМЕР_1 SILVER» з усіма налаштуваннями, ноутбука «ASUS R5», смартфону «Samsung A605 Galaxy», на оплату навчання дітей з англійської мови. Крім того, для створення належних умов для навчання дітей було придбано крісло, стіл. Половина від сплаченої нею суми становить 35 322,98 грн..

Адвокат ОСОБА_5 , діюча від імені ОСОБА_2 , у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог. Посилається на те, що відповідач є непрацевлаштованим, не має постійного заробітку. Разом з тим, при можливості надає матеріальну допомогу грошима. Встановлений законодавством гарантований мінімальний розмір аліментів на дитину становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину становить - прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який може бути присуджений у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачкою не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі - по 2 000,00 грн. на кожну дитину. Позивачка у позовній заві підтверджує, що відповідач не має регулярного доходу. Тобто, цей факт визнаний сторонами.

Позивачкою не доведено наявність особливих обставин, при яких діти потребували проведення вказаних у позові витрат. Не надано доказів відвідування дітьми курсів з навчання англійської мови.

Подання раніше позовної заяви про стягнення аліментів, а потім подання заяви про залишення цього позову без розгляду не може свідчити про те, що ОСОБА_1 вживала заходів щодо одержання аліментів, які не були одержані у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Таким чином, нарахування аліментів можливо лише з моменту подання позовнох заяви по даній справі, тобто з 24.05.2019 року (а. с. 49 52).

Сторони у судове засідання суду першої інстанціїне з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач та його представник причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав тільки в частині стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 09.01.2020 року про виправлення описки в рішенні суду щодо порядку апеляційного оскарження рішення, вищезазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, із урахуванням індексації, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме - 15.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, із урахуванням індексації, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме - 15.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі - 768,40 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 20.07.2002 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18.

Від цього шлюбу є спільні діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане 20.12.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси), та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 09.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Суд встановив, що діти залишились проживати з матір`ю.

Станом на листопад 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить 2 118 грн..

Позивачка просить стягувати аліменти з 19.02.2018 року. Однак, позов подано до суду - 15.05.2019 року. Таким чином, суд вважав за можливе призначити стягнення аліментів з дня подачі позову до суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі - 35 322,98 грн.. Разом з тим, з наданих позивачкою квитанцій не вбачається, що понесені нею витрати були здійснені саме для дітей. Тому, суд вважав необхідним відмовити в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей (а. с. 89 92, 98 99).

Адвокат Шалько О ОСОБА_6 А ОСОБА_6 , діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині визначення аліментів на дітей у розмірі - по 2 000,00 грн. на кожну дитину. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення аліментів на кожну дитину в розмірі - по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що станом на листопад 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 118 грн.. Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути менше 1 059 грн..

Рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач є безробітним. Позивачка у позові вказала, що відповідач не має регулярного доходу, тобто визнала вказані обставини.

ОСОБА_1 згідно наявного у справі повідомлення про вручення поштового відправлення отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копію апеляційної скарги з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку. Правом надання відзиву скористалася.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Вказує, що відповідач тривалий час не сплачує аліменти на утримання дітей. Законодавством встановлено тільки мінімальний розмір аліментів. Розмір аліментів повинен відповідати розміру потреб дітей.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей не оскаржується. Тому, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам норм процесуального права у повній мірі не відповідає.

Колегія суддів вважає, що на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність стягнення аліментів. Висновки суду в цій частина відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 20 липня 2002 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 18 (а. с. 11).

Від цього шлюбу є спільні діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане 20.12.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси), та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 09.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції) (а. с. 13, 14).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, батько періодично надає матеріальну допомогу на утримання дітей, правильним є висновок суду про необхідність стягнення аліментів на їх утримання.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів. Обґрунтованими є доводи апелянта про те, що позивачка, заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не прив`язує їх розмір з встановленим діючим законодавством мінімальним гарантованим розміром - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальним рекомендованим розміром прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні іншого розміру аліментів, колегія суддів виходить з наступного.

Позивачка в уточненому позові вказує: «…Позивачу відомо, що Відповідач не має регулярного доходу частину доходу отримує в натурі, тому ОСОБА_1 , просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій валюті в розмірі 4 000,00 гривень (Чотири тисячі гривень, 00 копійок) щомісячно…» (а. с. 56 останній абзац знизу 57 перший абзац зверху). Таким чином, відсутність у відповідача постійного доходу визнано сторонами (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів щодо доходів відповідача, наявності у нього нерухомого та цінного рухомого майна. Відсутні у справі і докази щодо матеріального становища самої позивачки. Не надано позивачкою доказів вартості навчання дітей англійській мові тощо, що можна було б врахувати при визначенні розміру аліментів. Матеріали справи не містять і відповідних клопотань учасників справи щодо встановлення цих обставин. Тому, відсутні підстави для застосування мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, доказів чого матеріали справи не містять.

Визначаючи інший розмір аліментів, колегія суддів: 1) виходить з обов`язку обох батьків утримувати дітей; 2) враховує встановлений діючим законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та змінність розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 3) враховує вік дітей, необхідність та достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини; 4) враховує відсутність доказів щодо доходів батьків, наявності у відповідача нерухомого та цінного рухомого майна. Відсутність доказів вартості навчання дітей англійській мові тощо, що можна було б врахувати при визначенні розміру аліментів; 5) враховує відсутність доказів про поганий стан здоров`я сторін по справі та дітей; 6) враховує працездатний вік відповідача, відсутність доказів про його поганий стан здоров`я; 7) враховує відсутність доказів про знаходження на утриманні відповідача інших непрацездатних осіб.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів: 1) на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 400,00 грн.; 2) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600,00 грн..

Доводи апелянта про те, що відповідач є безробітним. Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, мінімальний гарантований розмір аліментів та рекомендований розмір є частково обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга адвокатаШалько О.А., діючої від імені ОСОБА_2 , є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового визначення розміру аліментів на утримання малолітнього сина та неповнолітньої доньки, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру аліментів за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 Олександри ОСОБА_10 , діючої від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 змінити. Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

«Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Савранським РО УМВД України в Одеській області 15 грудня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23 лютого 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі - 1 400 (Одна тисяча чотириста) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, із урахуванням індексації, починаючи з 15 травня 2019 року та до досягнення

повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Савранським РО УМВД України в Одеській області 15 грудня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23 лютого 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі 1 600 (Одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, із урахуванням індексації, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме: 15.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе