Ухвала

07 травня2020 року

м. Київ

справа № 641/1719/19

провадження № 61-7370ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Харківська муніціпальна страхова компанія» (далі - ПрАТ «ХМСК») про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 01 жовтня 2016 року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла «Yamaha YZF R1», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «Yamaha YZF R1» був пошкоджений, а йому як власнику мотоцикла завдано майнову шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована

ПрАТ «ХМСК» відповідно до полісу обов`язкового страхування

№ АІ №9651242.

04 жовтня 2016 року він звернувся до ПрАТ «ХМСК» з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак сума відшкодування йому не виплачена.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд: стягнути з ПрАТ «ХМСК» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 153 735,25 грн, а також вирішити питання про відшкодування понесених ним судових витрат.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 частково задоволено, стягнуто з ПрАТ «ХМСК» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 45 963,52 грн та 461,03 грн судового збору, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 000 грн та судовий збір в сумі 9, 40 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 березня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «ХМСК» - задоволено, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд врахував, що заяву про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої під час ДТП 01 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 подав страховику лише 26 січня 2018 року.

22 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 23 березня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник вказує відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вважає, що апеляційним судом не враховано, що у розпорядженні позивача немає примірника заяви про страхове відшкодування, яку він подавав до

ПрАТ «ХМСК» у 2016 році, оскільки всі документи до страхової компанії він подавав в одному екземплярі. Зазначає, що він мотивував позовні вимоги

тим, що ПрАТ «ХМСК» з метою ухилення від виплати належної йому суми страхового відшкодування вдалося до нечесної підприємницької практики, яка ввела позивача як споживача фінансової послуги в оману, а апеляційний суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню - статтю 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 641/1719/19 становить 253 735,25 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн), де 2 102 грн розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

ОСОБА_1 вважав, що його касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Натомість визначені підпунктами а) - г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних обґрунтувань.

Сама по собі незгода позивача із висновками апеляційного суду не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи касаційної скарги переважно зводяться до незгоди із висновком апеляційного суду щодо встановлених обставин та необхідності переоцінки доказів у справі, що в силу положень статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того встановивши, що після ДТП 01 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування за завдану майнову шкоду лише у січні 2018 року, а позов до суду - у березні 2019 року, апеляційний суд, вирішуючи позовні вимоги, заявлені до страховика, дійшов висновків, які не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду,

викладеним у постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15 щодо застосування підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків передбачених підпунктами а) - г)

пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України колегією суддів не встановлено, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 березня 2020 року в цивільній справі № 641/1719/19.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта