Справа №489/4158/19
Провадження №2/489/511/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Матяєвою С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Комунальне підприємство Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею кімнат № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у зазначеному будинку на підставі Свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_9 від 06.01.2011. В квітні 2019 року на її адресу було доставлено запрошення на голосування на ім`я відповідачів, які зареєстровані в кім. АДРЕСА_1 . Хто ці особи, позивачці, як власнику майна та особового рахунку, не відомо.

Зазначає, що в зв`язку з реєстрацією відповідачів за її місцем проживання, Департаментом праці та соціального захисту населення було відмовлено їй у нарахуванні субсидії.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивачка у справі надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач є власником кімнат № НОМЕР_1 . НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 , які належать їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_9 від 06 січня 2011 року, Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради, зареєстрованому в електронному реєстрі 01.02.2011 (а. с. 4)

В квітні 2019 року на адресу позивачки ( АДРЕСА_4 ), було доставлено запрошення на голосування на ім`я відповідачів (а. с. 17), які в кім. АДРЕСА_1 не проживають. Хто ці особи, позивачці, як власнику майна та особового рахунку, не відомо.

Згідно з формою А від 12.01.2012, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 5).

Згідно з формою А, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 6).

Згідно з формою А, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7).

Згідно з відповіддю КП «СКП «Гуртожиток» за № 396/61 від 09.02.2019, ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 20.07.2004; ОСОБА_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ( а. с. 8).

Відповідно до довідки Форми-3 від 27.06.2019 за № 2625, ОСОБА_1 зареєстровано в кім. АДРЕСА_9 з 20 березня 2003 року, крім неї в кімнатах зареєстровані особи не значаться ( а. с. 9).

Згідно з відомостями з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , з 21.11.1996.

Згідно з відомостями з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вибула та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 з ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з відомостями з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за даною адресою не значиться.

Відповідно до довідок з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 29.08.2019 року за вих. № 19.03.03-11/6469/19, станом на 28.08.2019 року за відомостями з департаменту адміністративних послуг Миколаївської міської ради відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з Актом № 123 про не проживання від 29.07.2019 (вих. № 219), посвідченого директором КП «СКП «Гуртожиток», підписаному сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтверджується, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_4 ніколи не проживали ( а. с. 10).

Згідно з Актом № 124 про проживання від 29.07.2019 (Вих. № 124), посвідченого директором КП «СКП «Гуртожиток», підписаному сусідами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтверджується, що в кімнатах № НОМЕР_1 , НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 з 1979 року та по теперішній час фактично проживає ОСОБА_1 (а. с. 11).

Факт відсутності реєстрації відповідачів у кімнаті АДРЕСА_1 також підтверджується копіями паспортів відповідачів серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 .

Як вбачається з відповіді Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради за № 2399/09.02.01-13 від 24.07.2019, позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії на неопалюваний період, в зв`язку з тим, що при заповненні декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, нею не зазначено про реєстрацію ще трьох осіб за адресою її проживання (а. с. 15-16).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

За змістом ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

У відповідності з ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 він знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 та зареєстрований за адресою АДРЕСА_10 . Зазначене підтверджується й карткою реєстрації особи від 04.09.2019 року.

ОСОБА_2 04.09.2019 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 та зареєстрований за адресою АДРЕСА_10 , що підтверджується копією його паспорта та копією картки реєстрації особи.

ОСОБА_4 знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_4 11.07.2015 року та зареєстрована по АДРЕСА_10 .

З досліджених судом матеріалів вбачається, що на час розгляду справи, відповідачі не зареєстровані та не проживають у спірній квартирі та у них відсутнє право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Позивачкою не доведено наявність порушеного права так само як й наявності спору щодо нерухомого майна.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Комунальне підприємство Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Строк подання апеляційної скарги під час дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).

Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», , місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55-А.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «02» квітня 2020 року.