Справа № 490/1576/20
н/п 2/490/2571/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

12 травня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа - Центральний ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просила зняти арешт із всього майна, що належало ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції №22530423 від 09.11.2010 року та підставі постанови Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції №43768229 від 17.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що в межах виконавчого провадження №22530423 накладено арешт на все майно, що належало ОСОБА_3 .Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 10.10.2017 року №01.0536282 матеріали виконавчого провадження №22530423, які перебували у відділі ДВС у період з 09.11.2010 року по 18.10.2013 року, знищені за спливом строків зберігання, передбаченим Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року за №2274/5, однак державним виконавцем не вирішено питання щодо зняття арешту із вказаного вище нерухомого майна. Також позивач посилалася на те, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №43768229 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження в матеріалах даного виконавчого провадження відсутня. На заяву позивача від 13.10.2017 року, Центральним ВДВС м. Миколаєва надано відповідь за №39578 від 27.10.2017 року, згідно якої за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі на виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення коштів з ОСОБА_3 , борг за якими не було сплачено, а тому у відділу відсутні законні підстави щодо припинення арешту з майна боржника.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.03.2020 року дана позовна заява залишена без руху.

04.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 17.03.2020 року.

Дана заява отримана суддею Черенковою Н.П. 12.05.2020 року.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.03.2020 року справі №817/928/17 дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав згідно із статтю 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Також ВС наголошує, що згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

На підставі вищевикладеного, незняття Центральним ВДВС м. Миколаєва арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Враховуючи, що вимоги позивача пов`язані із зняттям арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження, за такого, на таку категорію справ поширюється юрисдикція адміністративних судів у відповідності до положень ст.ст. 19, 20 КАС України, і відповідний позов має розглядатись за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а не в порядку цивільного судочинства за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз`яснити позивачу право звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду в порядку передбаченому КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 259-261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа - Центральний ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Повернути позивачу судовий збір у сумі 768,40 грн., сплачений 06.08.2019 року у АТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією №0.0..1, та судовий збір у розмірі 72,40 грн., сплачений 12.03.2020 року у АТ КБ "ПриватБанк" за квитанцією №0.0..1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова