Справа №: 343/414/20
Провадження №: 2/0343/290/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , в якому просив розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб, що зареєстрований 28 серпня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 123, неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживанні з відповідачкою. Свої вимоги мотивував тим, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Тривалий час між ними існували непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. З квітня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, відповідачкою по справі. Вважає, що їхня сім`я остаточно розпалася і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, в зв`язку з чим звернувся в суд з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та розірвати укладений з відповідачкою шлюб.

В судове засідання відповідачка також не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, так як вони з позивачем не підтримують сімейних відносин з 2015 року, то збереження шлюбу є неможливим, тому просить не надавати термін для примирення.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 28.08.2003 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 4), підтверджує, що сторони по справі 28 серпня 2003 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 123.

Про те, що від цього шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 , свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_2 від 30.10.2003 року, видане Шевченківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

Як ствердив в позовній заяві позивач та підтвердила письмово відповідачка, вони сімейних відносин не підтримують, з 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та зберегти сім`ю не бажають.

За таких обставин суд вважає за необхідне позов в цій частині задоволити та укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвати.

Що стосується вимоги позивача про залишення після розірвання шлюбу на проживанні з відповідачкою їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вона до задоволення не підлягає, оскільки згідно з вимогами ст. 160 ч. 3 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 28 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 123, - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_5 .

Суддя: