Номер провадження: 22-ц/813/5578/20
Номер справи місцевого суду: 500/1823/19
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в приміщенні Одеського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 3 000 грн. на місяць, з урахуванням індексу інфляції, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1000,00 грн. на місяць, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 19.11.2016 року, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 2 000, 00 (дві тисячі гривень) грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 19.11.2016 року, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на її утримання у розмірі 500, 00 (п`ятсот гривень) грн. щомісячно, подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.03.2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд частково змінити п. 2 рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року та викласти його в наступній редакції:

«Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 19.11.2016 року, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1013,50 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття».

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя Пункт 1 частини четвертої статті 274 із змінами, внесеними згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020\

Даний спір підпадає під вказане визначення наведеної норми закону.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , на її утримання у розмірі 500,00 грн. щомісячно, ОСОБА_1 не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється законність та обґрунтованість висновків суду у цій частині, оскільки, згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції, в частині його оскарження, відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 07.10.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актова запис № 612. (а.с.5)

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №26. (а.с.6).

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд, врахувавши, що відповідач позов визнав частково, вважав за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 14.03.2019 року до досягнення дитини повноліття.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судовим розглядом справи встановлено, що пред`являючи позов про стягнення аліментів, ОСОБА_2 зазначала, що сторони припинили сумісне проживання, стосунки не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Відповідач не цікавиться справами дитини, не приймає участь у її утриманні та вихованні, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При цьому позивач також зазначила, що відповідач офіційно не працює, однак протягом останнього часу він влаштовувався на роботу через компанію Perun HRS та працював на іноземних суднах охоронцем. Окрім того, відповідач є працездатним чоловіком та у нього відсутні інші аліментні зобов`язання та утриманці.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, врахувавши при цьому, те, що відповідач позов визнав частково та був згоден сплачувати аліменти на користь доньки ОСОБА_3 до повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідно до положень СК України, батьки несуть рівні права щодо утримання дитини та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апелянт вважає, що суд повинен був встановити розмір аліментів у сумі 1013,50 грн. (2027/2=1013,50 грн.) на дитину щомісячно та це б відповідало діючому законодавству.

Проте апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції - 11.10.2019 - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком від 6 до 18 років 1059 грн.

Судом першої інстанції визначено розмір аліментів в сумі 2000 грн.

Судова колегія погоджується з такою позицією суду першої інстанції.

Так, відповідач не заперечує, що влаштувався тимчасово охоронником на іноземних судах, також, зазначив, що епізодично по виклику приватних воєнізованих компаній (далі - ПВК) він може бути притягнутий для виконання воєнізованих функцій на Близькому сході як охоронець, однак це теж тимчасова робота.

Вищевказане також ОСОБА_1 підтвердив і у доводах апеляційної скарги.

В той же час, Колегія суддів також враховує відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини та батьків, а також те, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, а отже спроможним платити аліменти у визначеному судом розмірі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 02.05.2019 року позивачка ОСОБА_2 зверталася до суду із клопотанням про витребування доказів (а.с. 15-16).

Відповідно до витребуваних доказів за ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 07.05.2019 року (а.с. 24), а саме згідно з інформацією, наданої Державною прикордонною службою України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 року по теперішній час (20.05.2019 року), останній неодноразово за цей період виїжджав з України (а.с. 28).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07.05.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда