Справа № 146/1752/19
Провадження № 22-ц/801/1031/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 рокуСправа № 146/1752/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року, постановлене суддею Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковською І.В.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, отриманих, як аліменти на дітей без відповідної правової підстави.

Мотивує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. 04.12.2018 видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

Позивач зазначає, що з червня 2019 року старший син ОСОБА_3 проживає разом із батьком.

Тому рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16.10.2019 зменшено розмір присуджених аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на молодшого сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018 - відкликано.

ОСОБА_1 вказує, що з червня 2019 року старший син ОСОБА_3 проживає із ним та перебуває на його утриманні. Проте протягом шести місяців відповідач отримувала аліменти на старшого сина ОСОБА_3 , витрачаючи їх на свої власні потреби та відмовляється в добровільному порядку повернути їх позивачу.

Зв`язку з чим позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України 16166,38 гривень, які отримані нею, як аліменти на дитину у період з червня 2019 року по листопад 2019 року.

Відповідач на позовну заяву подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечила обставини, викладені у позові.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що не підлягають поверненню в порядку ст.1212 ЦК України безпідставно набуті аліменти, які сплачені позивачем добровільно. Доказів проведення ним рахункової помилки чи недобросовісності з боку відповідача не встановлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Пославшись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування усіх обставин справи, в апеляційній скарзі просить його скасувати, постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

В якості доводу послався на те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги надані ним докази проживання старшого сина та знаходженні його на утриманні позивача, на якого він сплачував аліменти, чим проігнорував норми ч. 2.ст. 82, ч.ч.1,2 ст.179 СК України.

Відповідач в свою чергу подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, за нормами п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати із матір`ю та знаходились на її утриманні.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15-20). Рішення перебувало на примусовому виконані.

На підставі заяви ОСОБА_1 рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16.10.2019 зменшено розмір присуджених аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на молодшого сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018 - відкликано.

Судом встановлено, що з червня 2019 року син ОСОБА_3 проживає з батьком.

Вбачається, що позивач у період з червня 2019 по листопад 2019 сплачував аліменти на дітей за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.10.2018.

Сума аліментів за вказаний період сплачена позивачем відповідачу на виконання рішення суду, як аліменти на дітей в порядку виконавчого провадження. Тобто в межах законодавства щодо примусового виконання рішення суду. Рішення суду за вказаний період скасовано чи змінено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно послався на положення ст.1215 ЦК України та керувався висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.01.2019 (справа №753/15556/15-ц), відповідно до якого за ст. 1212 ЦК України зобов`язання з повернення безпідставно набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а)набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач в установленому законом порядку у період з червня по листопад 2019 року не ставив питання про припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на дитину, яка з ним проживає.

Недобросовісність відповідача в отриманні цих коштів не встановлена, а позивачем цей факт в ході розгляду справи не доведений, а тому немає підстав вважати, що грошова сума, яку просить стягнути позивач є безпідставно набутою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Розглядаючи спір суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду (станом на 01.01.2019 року встановлений в розмірі 1921,00 грн.). Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 травня 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало