Справа № 301/743/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивачки: Орган опіки та піклування Іршавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивачки: Орган опіки та піклування Іршавської РДА, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іршавського районного суду від 31.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюб дитина постійно проживає з позивачкою. Відтоді відповідач неодноразово бачився з дочкою за місцем проживання позивачки, проте постійно стверджував, що він хоче забрати дитину і не повернути її, мотивуючи свої дії наміром залишити дитину постійно проживати з ним. В січні 2020 року позивачка звернулася до Служби у справах дітей Іршавської РДА із заявою про вирішення спору стосовно визначення місця проживання дочки. Після проведеного Службою у справах дітей Іршавської РДА обстеження умов проживання позивачки та вивчення питання, було надано висновок про доцільність визначити місце проживання дитини разом із матір`ю, тобто із позивачкою. Однак, відповідач порушує зазначене рішення органу опіки та піклування Іршавської РДА, погрожує забрати дитину, тобто не визнає права їхньої дитини та права позивачки на спільне проживання, що вносить невизначеність у їхні відносини. Позивачка усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов для проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне, визначити місце проживання дитини і переконана, що дитина повинна проживати саме з нею, оскільки вона любить її і спроможна забезпечити всім необхідним. Позивачка працює завідувачем Підгірнянського ДНЗ Чорнопотіцької сільської ради з 01.12.2016 року, проте з 06.12.2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує соціальні гарантії, пов`язані з материнством. Крім того, позивачка постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, має з дочкою психологічний контакт та прив`язаність один до одного. З огляду на досвід, який існує в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини є більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, проте аліменти на утримання дочки, присуджені рішення Іршавського районного суду від 31.10.2018 року, сплачує, тому позивачка не має наміру чинити перешкоди відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх спільної дитини. Позивачка також розуміє, що проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально забезпечувати.

Просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею, матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іршавського районного суду від 02.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу на підготовче засідання на 28.04.2020 року.

Ухвалою Іршавського районного суду від 28.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2020 року.

13.05.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав, заперечував проти визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачкою, оскільки остання систематично чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, що приводить до конфліктів. Просив відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити, розглянути справу по суті без їх участі (а.с. 47,49,51).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі (а.с.48,52).

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов (а.с.50,53).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Шлюб між сторонами розірвано (а.с.8-10).Дитина проживає з позивачкою. Дана обставина також підтверджується копією довідки Чорнопотіцької сільської ради №639 від 23.12.2019 року (а.с.14).

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст.141 СК України, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Позивачка працює завідувачем Підгірнянського ДНЗ Чорнопотіцької сільської ради, з 06.12.2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дана обставина підтверджується копією довідки про доходи ОСОБА_1 №7 від 27.12.2019 року (а.с.16).

Наразі позивачка отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, ОСОБА_1 має у власності будинок АДРЕСА_1 , в якому проживає з дочкою (а.с.18,19), тому має можливість для належного утримання дитини.

Згідно характеристики, виданої Чорнопотіцькою сільською радою 23.12.2019 року, ОСОБА_1 зарекомендувала себе як зразкова громадянка, любляча мама. Підтримує добрі стосунки із сусідами, приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки дружелюбна і по можливості надає всім допомогу. До народження дочки працювала завідуючою дитячого садка с. Підгірне, де зарекомендувала себе з позитивної сторони. (а.с.15).

Отже, позивачкою доведено, що нею створені належні умови для проживання та виховання дитини.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю.

Принцип ст.6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у виняткових ситуаціях, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізовувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Згідно висновку органу опіки та піклування Іршавської РДА від 28.01.2020 року, за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку створено всі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку дітей, в будинку є всі необхідні комунікації, речі першої необхідності для дітей, кімнати будинку перебувають в задовільному санітарно-гігієнічному стані. Мати дитини ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доглянута, мати дівчинки відповідально ставиться до батьківських обов`язків. Має постійний заробіток, працює на посаді завідувача ДНЗ. Батько ОСОБА_2 не проживає з сім`єю, аліменти не сплачує. За таких обставин, доцільним є визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Позивачка характеризується позитивно, має постійне місце роботи та стабільний дохід, матеріально-побутові умови її проживання хороші, ніяких підстав, які б перешкоджали визначенню місця проживання малолітньої у матері судом не встановлено.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю. Свої заперечення мотивував тим, що позивачка перешкоджає відповідачеві спілкуватися з дитиною. При цьому, доказів такого перешкоджання, або доказів, які б свідчили про існування обставин, які перешкоджають визначенню місця проживання дитини з матір`ю, відповідач суду не подав. Не подано ним і зустрічного позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.1 ст.160 СК України, суд вважає визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 .

Суд також вважає, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 840,80 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду (а.с.2, 3).

Керуючись ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, ст.29 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 12, 13, 263-265, 352, 354 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судових витрат.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських