Справа № 277/233/20
Номер рядка звіту 44
РІШЕННЯ

іменем України

"07" травня 2020 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з Калантарян Л.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине, Житомирської області цивільну справу за позовом заступника керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Пулинської районної ради Житомирської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури Житомирської області звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.09.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна районна лікарня Пулинської районної ради» з 21.01.2019 по 01.02.2019, протягом 11 ліжко-днів. Загальна сума бюджетних коштів витрачених вказаним закладом охорони здоров`я на лікування ОСОБА_2 становить 3096,26 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Прокурор направила до суду заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву та просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розстрочити сплату коштів, оскільки є інвалідом ІІ групи, не працює, тобто має скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2019 року біля 03.30 год. водій ОСОБА_1 , порушуючи вимоги підпункту «г» пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правил), керував автомобілем «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шини задньої вісі коліс якого було встановлено різних розмірів, моделей та з різними малюнками протектора, що погіршувало зчеплення з дорожнім покриттям та не забезпечувало безпеку дорожнього руху і могло призвести до втрати курсової стійкості, яку водій міг виявити при експлуатації автомобіля та перед виїздом, і на передньому правому сидінні перевозив пасажира ОСОБА_2 .

Рухаючись на даному автомобілі у вказаний день та час по проїзній частині автодороги між селами Бараші Симони, Ємільчинського району Житомирської області у напрямку с. Симони, проїжджаючи ділянку на відстані 2800 м від с. Бараші, водій ОСОБА_1 , порушуючи вимоги підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 12.1 Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до заносу автомобіля ліворуч в лівий кювет та подальший наїзд на дерево та припинення руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна у середній третині, що потягнуло за собою довготривалий розлад здоров`я, але не являється небезпечним для життя і відноситься до категорії середньої тяжкості.

Вироком Ємільчинського районного суду від 06.09.2019, який набрав законної сили 07.10.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Центральна районна лікарня Пулинської районної ради» з 21.01.2019 по 01.02.2019, протягом 11 ліжко-днів, загальна сума бюджетних коштів витрачених вказаним закладом охорони здоров`я на лікування ОСОБА_2 становить 3096,26 грн., що стверджується довідкою «КНП ЦРЛ Пулинської районної ради» від 19.02.2020 № 251.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до розрахунку сума фактичних витрат за винятком капітальних вкладень, капітального ремонту, придбання інвентаря та обладнання складає 3096,26 грн., з них:

- заробітна плата 2014,21 грн.;

- нарахування 443,13 грн.;

- медикаменти 359,60 грн.;

- харчування 48,68 грн.;

- інші витрати 230,64 грн. (транспорт, електроенергія, опалення, миючі засоби, господарські витрати), витрати на один ліжко день складають 281,48 грн.

Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання в розрахунку відсутні, а тому вказаний розрахунок є належним доказом.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, позов слід задовольнити в повному обсязі, а кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого зарахувати до бюджету Пулинської районної ради Житомирської області.

В частині клопотання відповідача про розстрочення сплати суми коштів слід зазначити, що згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 217 ЦПК, ця стаття не вимагає, і суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, надзвичайні події тощо.

Подана заява відповідача про те, що він є інвалідом ІІ групи, в даний час не працює, має мінімальну пенсію, свідчать про існування об`єктивних факторів, які ускладнюють виконання судового рішення, і є підставою для відтермінування його виконання.

Таким чином суд вражає за можливе, враховуючи скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , вчинення боржником дій, направлених на погашення заборгованості, розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Сторони звільнені від сплати судового збору, позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.ст. 19, 223, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Пулинської районної ради Житомирської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Пулинської районної ради Житомирської області кошти витрачені Комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Пулинської районної ради» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 3096 (три тисячі дев`яносто шість) грн. 26 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 3096 (три тисячі дев`яносто шість) грн. 26 коп. терміном на 6 (шість) місяців.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: Т. П. Прищепа