Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача за заподіяні матеріальні збитки грошових коштів в розмірі 11 491,38 гривень, за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 липня 2015 року ОСОБА_1 придбала в магазині «Мск Тверская- Ямская», в місті Москва, Російської Федерації комп`ютерний планшет Аррlе іРаd Аіг 2 Сеll 16 GВ Sрасе Gray вартістю 31 990 рублів, що підтверджується товарним чеком №С від 02 липня 2015 року. Через деякий час вищевказаний планшет був заблокований і користуватись ним стало неможливо. 19 серпня 2015 року за проханням ОСОБА_1 , її неповнолітній син ОСОБА_4 , звернувся до Сервісного Центру «Айлабс» щодо ремонту вищевказаного комп`ютерного планшету у вигляді здійснення розблокування системи даного пристрою. Комп`ютерний планшет на ремонт у сина позивачки безпосередньо приймав ОСОБА_5 . Товарний чек, чи будь-який інший документ про прийом комп`ютерного планшету, а ремонт відповідач сину позивачки не надав. 19 серпня 2015 року позивач попросила повернути їй планшет, однак відповідач повідомив, що планшет знаходиться в сервісному центрі і тільки наступного дня він зможе його повернути. Прийшовши 21 серпня 2015 року до відповідача, щоб забрати планшет, однак останній повідомив, що минулого дня він видав громадянину ОСОБА_6 . Позивач пояснила, що не знає ОСОБА_6 , у зв`язку з чим просила відшкодувати їй втрачене останнім її майно в розмірі 10 000,00 гривень. Крім того, позивач просить відщкодувати їй матеріальну шкоду в розмірі 11 491,38 гривень та в результаті душевних страждань, які позивачка зазнала разом зі своїм сином також происть відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку.

В ч.1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору (частина 1 ст.866 ЦК України).

За змістом ч.ч.1,2 ст.846 ЦК строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

В силу ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2015 року в магазині Мск Тверская-Ямская було придбано Аррlе іРаd Аіг 2 Сеll 16 GВ Sрасе Gray з урахуванням знижки загальною вартістю 31 580 рублів, що підтверджується товарним чеком № С від 02 липня 2015 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що її сином ОСОБА_4 було здано вище вказаний планшет на ремонт до Сервісного центру «Айлабс», який безпосередньо у нього прийняв ОСОБА_5 . Товариного чеку, чи будь-якого іншого документу про прийом комп`ютерного планшету не надав.

Так, постановою від 20 вересня 2015 року слідчого слідчого відділення 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції Кириєнко О.В. було закрито кримінальне провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст. ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування договірних відносин між позивачем та відповідачем та як наслідок наявності вини відповідача перед відповідачем.

Таким чином, позовна вимога позивача щодо стягнення грошових коштів за заподіяні матеріальні збитки в розмірі 11 491,38 гривень не знайшли свого підтвердження з матеріалів справи.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди також заявлені необґрунтовано з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, як передбачається ст. 1167 ЦК України, є неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи за наявності її вини.

Однак, в ході судового розгляду позивачем не надано доказів та не встановлено судом винних дій чи бездіяльності відповідача, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22.23,866,865,1166,1167 Цивільного кодексу України, ст. ст.77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 04 травня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко