Справа № 404/5703/19
Провадження №2/405/941/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Шумейко Ю.В., Селянкіній А.В., Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу №404/5703/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано, народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею (позивачем). Вказала, що, внаслідок скоєння тяжкого злочину відносно людини відповідач відбуває покарання у державній установі «Полтавська виправна колонія (№64). Також, позивач зазначила, що від дня народження сина, відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкувався з дитиною та не надавав матеріальної підтримки, відповідно, все, що потрібно було для розвитку і життя дитини, вона (позивач) забезпечувала самостійно. Крім того, відповідач має значну заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.02.2019 року складає 72 862,21 грн. Вказала, що син ОСОБА_3 , враховуючи, що батька (відповідача) він не знає, згоден з позбавленням його батьківських прав. Згідно з висновком органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 121, 141, 150, 151, 164 СК України, враховуючи, що відповідач не мав поважних причин, які б завадили йому виконувати батьківські обов`язки по вихованню дитини, позивач просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.08.2019 року дану цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2019 року зазначена справа прийнята до провадження Ленінським районним судом м. Кіровограда, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву від 26 березня 2020 року зареєстровану в суді за вх. № 7584 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Крім того, будучи присутньою в судовому засіданні 22.01.2020 року під час розгляду справи по суті, позивач позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Також вказала, що поданий нею позов в інтересах сина ОСОБА_3 , який не заперечував щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до нього.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду заяви про позбавлення батьківських прав повідомлений належним чином, в порядку ч.7 ст. 130 ЦПК України шляхом вручення останньому документів під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи - ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)», про що свідчить розписка від 18.03.2020 року про вручення засудженому ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду. При цьому, аналогічним способом відповідачу було направлено позовну заяву з доданими до неї документами, поряд з цим, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на надання суду письмових пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явилася, надала заяву від 20.03.2020 року, зареєстровану в суді за вх. № ЕП-1658/20Вх про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі. При цьому, будучи присутнім в судовому засіданні 22.01.2020 року представник органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Горін І.М. підтримав висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького, та вважав доцільним позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також вважав, що ув`язнення відповідача та перебування його в місцях позбавлення волі не є причиною того, що батько не мав можливості спілкуватися з дитиною.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації народжень 04 травня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 782, та Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції 04 травня 2005 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , при цьому, батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - ОСОБА_2 , в графі «мати» - ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою № 23 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою ОСББ «Світ» 26.03.2019 року.

Як вбачається з акту, складеного за участю сусідів ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , підпис яких засвідчено головою правління ОСББ «Світ» ОСОБА_25., останні підтвердили, що ОСОБА_1 проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , 2005 року народження по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не проживає з ними, не відвідує сина ОСОБА_3 майже 14 років і не приймає участі у вихованні дитини. За цією адресою його ( ОСОБА_2 ) ніхто ніколи не бачив.

Відповідно до характеристики з місця проживання за підписом голови ОСББ «Світ» ОСОБА_26. від 26.03.2019 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 з 1996 року. За період проживання скарг, заяв, вимог не має. За місцем проживання характеризується з позитивного боку, завжди ввічлива, чемна, тактовна, доброзичлива мати, приділяє багато часу, власних сил для підтримки добрих стосунків у родині. Розлучена, самостійно без сторонньої допомоги виховує та утримує сина ОСОБА_3 2005 року народження, колишній чоловік участі у вихованні дитини не приймає.

За інформацією заступника головного лікаря з охорони дитинства та материнства амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 4 КНП «ЦПМСД № 2» Л.Смірнової ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває під наглядом лікаря-педіатра дільничного в АЗПСМ № 4 КНП ЦПМСД № 2 м. Кропивницького. В періоди захворювань дитини зверталась мати, батько дитини не звертався та не цікавився його здоров`ям.

Крім того, ОСОБА_3 навчається в НВО № 35 з 01 вересня 2011 року. Дитина спокійна, дружелюбна. Має добрий загальний розвиток. Доручення виконує охоче. Брав активну участь у громадському житті класу. У спілкуванні з дітьми та дорослими ввічливий. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка приділяє належну увагу вихованню; постійно підтримує зв`язок з школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами сина. Батько ОСОБА_2 за даний період навчанням дитини у закладі жодного разу не звертався до класного керівника у справах сина, про що свідчить інформація про учня 8-А класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надана директором НВО № 35 ОСОБА_13 та класним керівником ОСОБА_14 від 18 березня 2019 року № 236/01-12.

Судом також встановлено та підтверджується відповіддю начальника Полтавської виправної колонії (№64) начальника арештного дому ОСОБА_15 від 19.03.2020 року № 15/07-1390-20, що ОСОБА_2 , 1978 року народження, відбуває міру покарання в Полтавській виправній колонії (№64) з 29.11.2017 року згідно вироку суду присяжних при Кіровському районному суду м. Кіровограда від 26.05.2014 року за яким його засуджено за ст. ст. 115 ч.2 п. 4, 146 ч. 2, 70 ч.1 КК України до 14 років позбавлення волі.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненим державним виконавцем ОСОБА_16 , у боржника ОСОБА_2 по виконавчому листу № 2-5174/05 від 11.11.2005 року Кіровського районного суду м. Кіровограда заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 року складає 72 862,21 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 72 862,21 грн.

На виконання зазначеного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 30 серпня 2019 року було видано виконавчий лист.

Відповідно до висновку виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 08.07.2019 року № 3432/49-05-24, який підтримано в судовому засіданні 22.01.2020 року представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органом опіки та піклування міської ради міста Кропивницького, орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.06.2019 року (протокол № 28), вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому встановлено, що шлюб між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 14.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в АДРЕСА_5 , що зазначено у виконавчому листі про стягнення аліментів за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2005 року. Внаслідок скоєння тяжкого злочину відносно людини ОСОБА_2 відбуває покарання у державній установі «Полтавська виправна колонія (№64). Згідно з довідкою ОСББ «Світ» м. Кропивницького дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 . Відповідно до інформації комунального закладу «навально-виховне об`єднання № 35 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» від 18.03.2019 року № 236/61-18 дитина ОСОБА_3 навчається в закладі з 2011 року. Вихованням ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 , яка постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_2 за період навчанням дитини жодного разу не звертався до класного керівника щодо успішності сина. За інформацією амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 4 КНП «ЦПМСД № 2» у періоди захворювань дитини ОСОБА_3 до дільничного лікаря звертається мати, батько не цікавився станом здоров`я сина. Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів для утримання дитини ОСОБА_3 станом на 01.02.2019 року складає 72 862,21 грн. У своїх письмових поясненнях мешканці міста Кропивницького ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 підтверджують, що ОСОБА_2 протягом 14 років не проживає разом з сином ОСОБА_3 , не відвідує його, не бере участі у вихованні та утриманні своєї дитини. Неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що свого батька ОСОБА_2 не знає, тому що від дня його народження батько не цікавиться його життям, з ним не спілкується, не надає будь-якої допомоги. ОСОБА_3 згоден з позбавленням батьківських прав його батька ОСОБА_2 . На письмовий запит управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького до державної установи «Полтавська виправна колонія (№64) щодо з`ясування думки засудженого ОСОБА_2 з питання позбавлення його батьківських прав та можливості працевлаштування за місцем відбування покарання з метою сплати аліментів для утримання дитини ОСОБА_3 отримано письмову заяву ОСОБА_2 , в якій він просить не позбавляти його батьківських прав у зв`язку з тим, що відбуває покарання і не може приділяти належну увагу дитині. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення ОСОБА_2 від виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Як на правову підставу для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не цікавився та не цікавиться життям, здоров`ям, розвитком сина, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, місце проживання не змінювала, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

В судовому засіданні заслухані судом пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що він навчається в НВО-школа № 35 у 9-му класі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з мамою, молодшою сестрою, дідусем та бабусею. Батька ОСОБА_2 він ніколи не бачив, та з моменту народження батько не турбувався його життям, не допомагав йому, не спілкувався з ним. Вказав, що він не проти, щоб батька позбавили батьківських прав по відношенню до нього.

З огляду на викладене вище, зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Відповідач ОСОБА_2 під час судового розгляду справи не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча мав реальну можливість для цього, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у вихованні дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини.

Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, так як аліменти відповідачем не сплачуються та на даний час існує значна заборгованість по сплаті аліментів, вони включають в себе також і батьківську (материнську) турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною.

При цьому, судом відзначається, що ув`язнення відповідача не є причиною того, що останній не мав можливості приймати участь у вихованні дитини, спілкуватися з дитиною.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги насамперед інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача ОСОБА_2 , який є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що заявлені виключно в інтересах неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03жовтня 2017року,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова