Постанова

Іменем України

05 травня 2020 року

м. Київ

справа № 243/9677/17

провадження № 61-46418св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її адвоката Галія Сергія Анатолійовича на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Дундар І. О., Жданової В. С., Соломахи Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст заяви

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в

якому просила стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на її користь заборгованість із заробітної плати за період з 01 по 22 березня 2017 року в розмірі 5 153,55 грн, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 32 683,80 грн та середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі 50 490,09 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 25 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Короткий зміст рішень апеляційного суду

Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 31 серпня 2018 рокуапеляційну скаргу адвоката Галія С. А. як представника ОСОБА_1 залишив без руху у зв`язку з ненаданням адвокатом Галієм С. А. документів, що підтверджують його повноваження як представника позивача та несплатою судового збору в розмірі 960 грн з позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки, та встановив для виправлення вказаних недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала апеляційного суду мотивована, зокрема, тим, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII) позивач звільнена від сплати судового збору лише щодо її позовних вимог про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. З позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки у розмірі 50 490,09 грн, позивач від сплати судового збору не звільнена, тому має сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в указаній частині 960 грн.

Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 20 вересня 2018 рокуапеляційну скаргу Галія С. А. як представника ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі 50 490,09 грн визнав неподаною та повернув.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник у встановлений апеляційним судом строк судовий збір за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки не сплатив, тому апеляційна скарга відповідно до ЦПК України в частині оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки вважається неподаною і підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 17 жовтня 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 та її адвоката Галій С. А. просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року про повернення апеляційної скарги в частині вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки.

Касаційна скарга мотивована тим, що вимоги апеляційного суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі 50 490,09 грн не ґрунтуються на законі.

28 листопада 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на касаційну скаргу, мотивований тим, що суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що з позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки позивач від сплати судового збору не звільнений.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

02 січня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

15 квітня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівник секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинським В. № 1093/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

15 квітня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Бурлаков С. Ю.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає

задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір не повинен обмежувати право заявника на доступ до правосуддя, його розмір має бути розумним. Разом із цим, судовий збір виконує роль обмежувального заходу, який попереджає подання необґрунтованих й безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок

судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Основні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових правовідносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання та структуру заробітної плати визначає Закон України «Про оплату праці», а також розроблена відповідно до нього Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 (далі - Інструкція).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» та Інструкції заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Перелік інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, наведено у пункті 3 Інструкції.

Середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки (частина п`ята статті 235 КЗпП України) не є ані основною, ані додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною або компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати.

Схожий за змістом правовий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 28 березня 2019 року у справі № 243/9539/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 591/2875/17, від 06 квітня 2020 року у справі № 243/9685/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Залишаючи апеляційну скаргу заявника без руху, апеляційний суд зобов`язав ОСОБА_1 в інтересах якої діяв адвокат Галій С. А. сплатити судовий збір за подання цієї скарги лише в частині оскарження вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху адвокат Галій С. А. як представник ОСОБА_1 надіслав пояснення, які мотивував тим, що вимога апеляційного суду про сплату судового збору є незаконною.

Враховуючи викладене, апеляційний суд при постановленні оскаржуваної ухвали від 20 вересня 2018 року дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України, для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги адвоката Галія С. А. як представника ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2018 року щодо відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки.

Аргументи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом законодавства щодо сплати судового збору є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення заявниками цієї правової норми.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її адвоката Галія Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко