07.05.2020
Справа № 642/6984/18
Провадження № 2/642/837/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участі секретаря Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі у розмірі 79 834 грн. 68 коп., а також судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., вказуючи, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України, згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) від 24 липня 2015 року № 307 старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 . зараховано до складу слухачів денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного «магістр» з 01 вересня 2015 року.

23 липня 2016 року між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній контракт (договір) №89 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Наказом ХНУВС від 16 лютого 2017 року №42 о/с відповідача відрахували зі складу слухачів, які здобували освітній ступінь вищої освіти «магістр» та направлено до ГУНП в Харківській області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУНП в Харківській області від 26 вересня 2017 року №634 о/с відповідача звільнено згідно із Законом України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Посилаючись на положення п.2.3.6 Договору про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, згідно якої у разі дострокового розірвання контракту (договору) чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п.3 цього Договору, у місячний термін особа зобов`язується відшкодувати ВНЗ витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженою Довідкою-розрахунком, позивач просить стягнути з відповідача такі витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29.03.2019 вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.03.2020 заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В заяві про перегляд заочного рішення суду вказував, що проти задоволення вимог заперечує, оскільки після закінчення навчання він пройшов службу в органах внутрішніх справ протягом трьох років, а також зазначив, що вказані правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) від 24 липня 2015 року № 307 старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 зараховано до складу слухачів денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного «магістр» за спеціальністю правознавство з 01 вересня 2015 року.

23 липня 2016 року між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній контракт (договір) №89 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Наказом ХНУВС від 16 лютого 2017 року №42 о/с відповідача відрахували зі складу слухачів, які здобували освітній ступінь вищої освіти «магістр» та направлено до ГУНП в Харківській області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУНП в Харківській області від 26 вересня 2017 року №634 о/с відповідача звільнено згідно із Законом України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.2 ч. 1 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною 4статті 5 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію»(далі - Закон № 565-XII), чинного на час виникнення спірних відносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-XII, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-XII підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З наведених норм вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнився за власним бажанням, як зазначає позивач, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами договору від 23.07.2016.

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Chapman v. the United Kingdom», заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Таким чином, юрисдикція спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18), від 04 вересня 2019 року у справі № 127/7858/18 (провадження № 14-373цс19), від 30.10.2019 року в справі № 520/7326/16-ц, у яких зазначено, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись положеннями ст.ст.1, 3, 4, 19, ч.1 ст.223, 247, п.1 ч.1 ст.255, 258, 260, 263, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя В.Г. Пашнєв