465/687/19
2/465/525/20
У Х В А Л А

судового засідання

06.05.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

в ході судового засідання з розгляду цивільної справи № 465/687/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Франківський відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за час невиконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Франківський відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за час невиконання судового рішення.

Ухвалою судді від 05.03.2019 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

В ході розгляду справи, позивач неодноразово подавала заяви про збільшення позовних вимог, останній раз така заява була подана 04 березня 2020 року.

Разом з- даною заявою, позивач також подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за результатами розгляду якої, заявнику відмовлено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі від 05.03.2020 року.

15 та 21 квітня 2020 року від позивачки надійшли заяви про відвід судді Кузю В.Я. у справі, які мотивує тим, що суддя неодноразово відкладав справу, відмовляв у клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та надав відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов.

В чергове судове засідання, що мало відбутись 06 травня 2020 рорку, позивач вкотре не прибулка, подавши 05.05. 2020 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 40 ч.7 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді. Подані позивачем заяви розглядаються з урахуванням стадії судового розгляду та з урахуванням призначеного судового засідання.

Розглянувши заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді від 15 та 21 квітня 2020 року, приходжу до висновку про відсутність підстав для відводу судді Кузю В.Я., якими вважає позивач, однак враховуючи вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, що у такому випадку рішення повинно прийматися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, а провадження у справі повинно бути зупинено, вважаю доцільним заявити самовідвід.

Приймаючи дане рішення, визнаю статисфакцію, що позивач у такий спосіб зловживає своїми процесуальними правами та схиляє суд до надання переваги її позиції у справі, а вітак очікуваному рішення суду.

Відтак, поведінку позивача ОСОБА_1 , яка явно спрямована на провокування судді, а також в силу вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України, визнаю також сатисфакцією, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому беру до уваги вимоги п.5 ч. 1 ст..36 ЦПК України, згідно якого, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, у першу чергу зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У розглядуваному випадку, звинувачення судді, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, породжують сумнів.

Враховую також висновки, які містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень, означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. ст. 3,10- ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому враховую також практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обов`язок та право головуючого у процесі.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини щодо поведінки позивача , приходжу до висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін цивільного процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

Заява про самовідвід у цій же справі, з підстав відводу стороною, автоматично виключає розгляд відводу за заявами сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 , 10, 36, 39 , 40,258, 260 ЦПКУкраїни,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі № 465/687/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Франківський відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за час невиконання судового рішення, задоволити.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь