Справа № 331/4056/19
Провадження №: 2/331/873/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В., за участю секретаря Дорофєєвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 р. позивач КП «Водоканал» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 15 795 грн. 54 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те, що відповідач користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, і тому за період з 01.02.2009 року по 31.07.2019 року утворилася заборгованість в сумі 15 795, 54 грн., у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року позов КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.02.2009 року по 31.07.2019 року у сумі 15 795, 54 грн. та 1921,00 грн. судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.04.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не може бути безумовною підставою для стягнення з відповідача вказаної у ньому заборгованості. Позивачем не надано доказів, що особовий рахунок належить відповідачу, не надано відомостей про тарифи чинні на період розрахунку. Таким чином, за поданими позивачем доказами неможливо визначити правильність та законність вимог позивача, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Крім того, позивачем заявлено вимоги поза межами строків позовної давності, а саме за період з 01.02.2009 р. по 31.07.2019 р. До вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Таким чином, на момент звернення КП «Водоканал» до суду з позовною заявою у даній справі строк позовної давності щодо частини заборгованості вже сплив. Просить застосувати строки позовної давності, у задоволенні позовних вимог КП «Водоканал» про стягнення з ОСОБА_1 боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення відмовити у повному обсязі.

08.04.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що розрахунок заборгованості виконано у формі таблиці, яка помісячно відображає інформацію щодо періоду нарахування, суми нарахованої плати та суми оплати, здійсненої у відповідному місяці. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідачем обґрунтованих заперечень проти розрахунку КП «Водоканал» надано не було. Крім того, відповідач не спростував факт наявності в нього боргових зобов`язань за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку, відповідно до кількості осіб, проживаючих за вказаною адресою. Згідно довідки про реєстрацію, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою надання послуг. Відповідач користувався послугами КП «Водоканал», знав про свій обов`язок сплачувати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, був обізнаний про наявність боргу. Відповідач жодного разу не звертався по підприємства з проханням не надавати послугу. Крім того, відповідач не спростовує, що користується послугами КП «Водоканал» та здійснює оплати за використані послуги, що перериває перебіг позовної давності. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки нарахування по особовому рахунку № НОМЕР_1 здійснюються з дотриманням вимог законодавства та нормативних документів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Водоканал» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.2 Статуту КП «Водоканал», предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання питної води, забезпечення постачання технічної води, забезпечення водовідведення й очищення господарсько-побутових стоків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення»,централізоване водовідведення-послуга,спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-17/02/5483 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.04.1995 року по теперішній час.

КП «Водоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , надає відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, але оплату за послуги підприємства відповідач належним чином не здійснює.

На ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2009 року по 31.07.2019 року становить 15 795,54 грн.

У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п. 20, 21 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами , затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб проживаючих за вказаною адресою.

Згідно п.30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із приписами ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст. 32 зазначеного Закону, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Як вбачається з положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що КП «Водоканал» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Однак, відповідач оплату за послуги КП «Водоканал» не вносить в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

Водночас, суд враховує заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності, з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 2ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявностічивідсутностівідповідногоклопотаннясторін у справі, якщо в останніх є докази, щопідтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі за № 6-43цс17, постанова від 22 березня 2017 року.

Отже, суду необхідно дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що з лютого 2009 року відповідачем сплачувались періодичні платежі у меншому розмірі або у розмірі нарахувань, тому така сплата не свідчить про визнання ним боргу та не є підставою для переривання позовної давності за вимоги за період з жовтня 2009 року по вересень 2016 року.

Позивачем не надано суду докази, які б дозволили встановити наявність підстав для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) періодичних платежів, тому доводи представника позивача щодо переривання позовної давності суд до уваги не приймає.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 було заявлено про застосування строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до вимог позивача щодо стягнення з відповідача боргу поза межами загального трьох річного строку позовної давності, тобто нарахованої заборгованості з лютого 2009 року до вересня 2016 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення КП «Водоканал» до суду 10.09.2019 року, обов`язок сплати за спожиту воду і послуги водовідведення наступного місяця, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за період з вересня 2016 року по липень 2019 року на суму 10 185, 63 грн. =10 754, 59 грн. (нараховано за вказаний період) 568, 96 грн. (сплачено у вказаний період) , тобто в межах строку позовної давності.

За встановлених в справі обставин суд вважає, що відповідачем безпідставно не оплачувалися отримані ним послуги за спожиту воду і послуги водовідведення, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з вересня 2016 року по липень 2019 року є законними та обґрунтованими.

При цьому, суд виходить з того, що послуги у зазначений період відповідачу надавалися та споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснював оплату нерегулярно та не в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що він борг погасив, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг за централізоване водопостачання та водовідведення є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1238,82 грн. (1921,00 х 10 185,63/15 794,54), відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 263-265, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.509, 526, 530, 611 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, місце знаходження: вул. Святого Миколая, буд.61, м. Запоріжжя) заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2016 року по 31.07.2019 року у сумі 10 185 (десять тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, місце знаходження: вул. Святого Миколая, буд.61, м. Запоріжжя) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1238 (одна тисяча двісті тридцять вісім) грн. 82 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Гнатик