08.05.2020 Справа № 756/5498/20
Справа пр. №2/756/4086/20
ун. №756/5498/20
У Х В А Л А

08 травня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

05 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва у порядку цивільного судочинства з позовом до Ради адвокатів міста Києва про зобов`язання вчинити дії.

07 травня 2020 року указана позовна заява надійшла до Оболонського районного суду м. Києва. 08 травня 2020 року позовна заява була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

За змістом ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

КАС України у п. 2 ч. 1 ст. 4 надав визначення публічно-правовому спору, за яким це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Одним із учасників адміністративного спору завжди є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4560, виданого 21 червня 2011 року Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08 квітня 2020 року №274 адвоката ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

На виконання указаного рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва та вимог законодавства Радою адвокатів міста Києва внесено до Єдиного реєстру адвокатів України відомості про зупинення права адвоката ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

Покликаючись на протиправність рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08 квітня 2020 року №274, позивач просив зобов`язати Раду адвокатів міста Києва скасувати в профайлі адвоката ОСОБА_1. в Єдиному реєстрі адвокатів України у розділі "Інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю" запис "Право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно з п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 08 квітня 2020 року по 08 жовтня 2020 року на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08 квітня 2020 року №274 строком на шість місяців".

Ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Таким чином, діяльність адвокатури, реалізація нею функцій із захисту прав невизначеного кола осіб свідчать про суспільний інтерес, а отже, і публічно-правовий характер правовідносин.

Указаний висновок підтверджується законодавчим урегулюванням порядку набуття статусу адвоката, гарантіями незалежності його діяльності та особливим порядком притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Однією з гарантій здійснення незалежної адвокатської діяльності є те, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку (п. 17 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У ст. 33 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката та надано визначення дисциплінарного провадження. Адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

За приписами ч. 6 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

Рада адвокатів регіону забезпечує в установленому порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України (п. 9 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених згаданим законом. Сам Єдиний реєстр адвокатів України - це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на заняття адвокатською діяльністю, та про обрані адвокатами організаційні форми своєї діяльності. Таке визначення закріплено у Порядку ведення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", затвердженому рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №26 (далі - Порядок №26). Факт включення (внесення) відомостей про адвоката до Реєстру має не лише інформаційне, а й правове значення як для самого адвоката, так і для його клієнтів.

Ч. 5 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає правові наслідки зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. Так, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Виходячи з логічного й системного тлумачення положень п. 3 ч. 1, ч. 6 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Порядку №26, можна зробити висновок, що внесення радою адвокатів регіону запису про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю до Єдиного реєстру адвокатів України є наслідком притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Ураховуючи суть спору між ОСОБА_1 та Радою адвокатів міста Києва та його суб`єктний склад, цей спір не є трудовим.

Оскільки спір у справі, є публічно-правовим, позаяк стосується зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, його належить розглядати у порядку адміністративного судочинства (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №607/3128/16-ц).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що позовна заява ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва про зобов`язання вчинити дії підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва про зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Копію ухвали з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка звернулась з нею до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук

.