Дата документу 08.05.2020 Справа № 316/545/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 316/545/18 Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
Провадження №22-ц/807/939/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
Провадження №22-ц/807/939/20-2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з ОСОБА_2 народилась дитина син ОСОБА_3 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі ј частину від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Дитина проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , як батько приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Позивач зазначає, що на момент прийняття рішення про стягнення аліментів він був працевлаштований, проте з 22 січня 2018 року він звільнився та став на облік в Енергодарському міському центрі зайнятості та 05 лютого 2018 року отримав статус безробітного, матеріальне становище його погіршилося.

Із урахуванням зазначеного просив суд:

Змінити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом Свої вимоги він обґрунтовував тим, що на момент винесення рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у нього на утриманні було двоє дітей. На даний момент у нього на утриманні знаходиться троє дітей : ОСОБА_4 , 2004 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_1 , 2013 року народження., тому просив суд першої інстанції взяти до уваги зазначені обставини і зменшити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повернуто позивачу.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду, судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

В силу вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду зазначені в п. 6 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в частині оскарження ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, якою судом повернуто уточненену позовну заяву позивачу , колегія суддів виходить з наступного.

Ухвала суду мотивована тим, що в порушення вимог ч.3 ст.49 ЦПК України позивач подав уточнену позовну заяву, в якій змінено підстави позову вже після закінчення підготовчого судового засідання, що є підставою для повернення уточненої позовної заяви позивачу.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів.

Встановлено, що в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.(а.с.1-4).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та призначено підготовче судове засідання на 22 травня 2018 року на 11-00 год.(а.с.15).

В матеріалах справи міститься поштовий конверт-повідомлення, що направлявся ОСОБА_1 , який повернувся до суду без вручення з відміткою «за не запитом».(а.с.17).

Відповідно до Довідки, що міститься в матеріалах справи, підготовче судове засідання, призначене на 22 травня 2018 року відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 12 червня 2018 року. (а.с. 19-20).

Судову повістку на 12 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 отримав, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, що містить особистий підпис отримувача. (а.с. 21).

Проте, згідно Довідки, що міститься в матеріалах справи в судове засідання призначене на 12 червня 2018 року учасники справи не з`явилися (а.с.22).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті на 21 червня 2018 року. (а.с. 23).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду. (а .с.70).

Не погоджуючись з вазаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, якою, на думку суду, змінено підстави позову повернуто позивачу.

Відповідно до Розділу ІІІ ЦПК України "Позовне провадження" однією із стадій такого провадження є підготовче провадження (Глава 3 Розділу ІІІ ЦПК України).

Статтею 189 ЦПК України визначено завдання та строк підготовчого провадження. Так завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Як передбачено статтею 197 ЦПК України, підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, крім іншого відповідно до п.3 ст. 197 ЦПК України, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Як було зазначено вище, в перше підготовче судове засідання сторони не з`явились, а за результатами другого підготовчого засідання суд перейшов до розгляду справи по суті, фактично оминувши стадію підготовчого провадження, як того вимагає ст.197 ЦПК України, обмеживши тим самим позивачеві строк на подання заяви про уточнення позовних вимог.

Тобто, фактично підготовче засідання судом не було проведено і ним самим обмежено позивача в реалізації процесуального права.

Крім того, як вбачається з уточненої позовної заяви, позивачем фактично уточнюється первинна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, оскільки ним додатково зазначається, що він є батьком окрім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Скорих ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також перебуває на його утриманні, що є підставою для зменшення розміру аліментів, у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів, та надав свідоцтва про народження дітей.

З огляду на зазначене, Ухвала суду від 18 грудня 2019 року про повернення уточненої позовної заяви на підставі ч.3 ст. 49 ЦПК України є незаконною, оскільки позивачем фактично уточнюється предмет первинного позову, а не змінюються підстави позову, як зазначає суд в оскаржуваній ухвалі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд переглядає спір по суті в межах позовних вимог позивача первинного позову та уточненої позовної заяви про зменшення розміру аліментів від 18 грудня 2019 року (а.с. 1, а.с. 182-183) та в межах доводів апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 02 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2012 року.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 червня 2017 року та досягнення дитиною повноліття.

12 жовтня 2017 року Енергодарським міським судом Запорізької області було видано виконавчий лист № 316/790/17 на виконання вищевказаного рішення ( а.с. 60)..

09 січня 2018 року державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №316/790/17 від 12 жовтня 2017 року. (а.с.61).

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1 02 квітня 2018 року, встановлено, що він перебуває на обліку як безробітний в Енергодарському міському центрі зайнятості з 05 лютого 2018 року. (а.с. 2).

З копії паспорта позивача, вбачається, що 29 грудня 2012 року Відділом РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , про що внесено відповідний актовий запис №468. (а.с. 3-4).

У ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) Серія НОМЕР_1 від 08 лютого 2019 року та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) Серія НОМЕР_2 від 24 грудня 2015 року. (а.с. 155-156).

Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, про суми виплачених доходів №26803 від 30 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 в період з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2018 року отримував доходи у вигляді заробітної плати та соціальних виплат. (а.с. 180).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положення статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Встановлено, що позивач одружився в друге у зв`язку з одруженням сімейний стан позивача змінився. У нього від другого шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 183 зворот, а.с. 184), які знаходяться на його утриманні, відповідно змінилося й матеріальне становище

Судом хоча і було долучено до матеріалів справи копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_1 від другого шлюбу, (а.с. 154-156), які були ним надані до подання уточненого позову (а.с 182), проте при винесенні рішення їм не було надано належну оцінку.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позову, з метою забезпечення рівних умов утримання дітей адже стягнення аліментів на одну дитину не може звужувати право інших дітей на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року з позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/ 6 частки.

Виходячи з вищевикладеного, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення позовних вимог та апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1057.20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 жовтня 2017 року та стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1057.20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 08 травня 2020 року.

Головуючий, суддя - Суддя Суддя

доповідач

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.