справа № 278/538/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир про визнання рішення незаконним та зобов`язання поновити в черзі на отримання житла,

В С Т А Н О В И В :
Направленою заявою позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача по зняттю його з квартирного обліку. Зазначає, що перебував на обліку, як військовослужбовець, під час перебування на військовій службі. При звільненні був визнаний таким, що не забезпечений житлом. З надуманих підстав відповідач зняв його з такого обліку та позбавив права на отримання житла або компенсації за нього.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього.

Відповідач направив відзив на позов, яким заперечував його задоволення. Вважає власні дії такими, які відповідають законодавству України. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків, є учасником бойових дій (а.с. 8-10).

Відповідно до наказу командира 8 армійського корпусу (по особовому складу) №57-пм від 13.12.2012 року позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом "В" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за віком).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №285 від 27.12.2012 року позивач виключений зі списку особового складу частини, всіх видів забезпечення з 27.12.2012 року та направлений для зарахування на військовий облік до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату. Службовим або постійним житлом не забезпечувався, на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 перебуває з 29.07.1994 року (а.с. 11).

Під час проходження військової служби позивачу та членам його сім`ї в 2001 році було надано для проживання кімнату АДРЕСА_1 , в якій позивач був зареєстрований з серпня 2001 року по вересень 2016 року.

У 2016 році позивач подав до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ, яке на той час було балансоутримувачем даного житла, документи щодо прийняття позивачем такої кімнати.

Відповідно до акту прийому-передачі від 12.09.2016 року та довідки №338 від 12.09.2016 року відбулось прийняття позивачем зазначеної кімнати (а.с. 13-14).

Листом квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир №4858 від 08.11.2016 року позивача повідомлено про те, що довідка №338 від 12.09.2016 року про здачу останньому квартири скасована як така, що видана безпідставно (а.с. 15).

Правомочність прийняття згадуваної кімнати №88 розглядалась в судах з лютого 2017 року по листопад 2018 року. В період зазначеного проміжку часу місце реєстрації позивача залишалось незареєстрованим.

З 05.09.2018 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає по договору найму по даний час (а.с. 24-25).

13.01.2020 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 затвердила протокол №1, яким постановила зняти позивача з квартирного обліку військовослужбовців (а.с. 16-21)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 14.01.2020 року (з адміністративно-господарської діяльності) прапорщика запасу ОСОБА_1 знято з квартирного обліку загальної та позачергової черги (а.с. 22-23).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР) громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Положеннями ст. 40 ЖК УРСР закріплено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Згідно ст. 42 ЖК УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання визначається Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470 (далі Правила).

Згідно п. 29 Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Суд зауважує, що на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 13.01.2020 року ОСОБА_1 не був присутній.

У рішенні, що оскаржується, підставою для зняття позивача з квартирного обліку слугувало безпідставне перебування на квартирному обліку в період з 12.09.2016 року по 05.09.2018 року, а саме проживання в іншому населеному пункті, поза межами Житомирського гарнізону.

Як зазначає позивач, на час взяття його на квартирний облік порядок взяття та такий облік визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №220 від 23.12.1992 року. Такий нормативний акт не передбачав можливості зняття з квартирного обліку з підстав, зазначених у спірному рішенні.

На даний час ОСОБА_1 не забезпечений житлом.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права(пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України зазначив, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

На підставі викладеного можна дійти висновку про те, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 1994 року, легітимні сподівання позивача на отримання постійного житла були передбачені чинними нормами Законів України як на час постановлення позивача на квартирний облік, на час його перебування на ньому, тобто були конкретними. Беручи до уваги, що доказів забезпечення житлом позивача та правомірності рішення про зняття з квартирного обліку в матеріалах справи відсутні, на жодну з підстав, викладених в ст. 40 ЖК УРСР, відповідач при прийнятті рішення не посилається, суд приходить до висновку про наявність порушення житлового права ОСОБА_1 , законність заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2 522, 40 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.

Визнати незаконним протокол №1 від 13.01.2020 року житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в частині зняття з квартирного обліку прапорщика запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Скасувати п. 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2020 року №15 (з адміністративно-господарської роботи) в частині зняття з квартирного обліку прапорщика запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) поновити прапорщика запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на квартирному обліку в загальній черзі з 29.07.1994 року та в позачерговій черзі.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи у сумі 2 522, 40 гривень.

Повне рішення складено 13 травня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян