Провадження № 2/643/1228/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_3 за її місцем реєстарції за адресою: АДРЕСА_1 ; та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 15.11.2014 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Протягом шлюбного життя в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Наразі спільного господарства вони не ведуть, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Дитина, ОСОБА_4 , мешкає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі є всі належні умови для проживання малолітньої дитини, їй надається відповідний догляд, стабільне та збалансоване харчування. Квартира завжди чиста та належним чином оброблена задля здорового розвитку дитини. Вона офіційно працевлаштована, отримує стабільний дохід, що надає можливість придбати для дитини речі, яких та потребує. У зв`язку з тим, що дитина є малолітньою, потребує відповідного харчування, спеціального одягу, частої зміни одягу у зв`язку з розвитком організму, то сума середніх витрат на дитину протягом місяця складає приблизно 6000 гривень. З урахуванням того, що така сума підлягає поділу в рівних частинах між позивачем та відповідачем, заявлена сума аліментів становить 3000 гривень щомісячно. Така сума буде достатньою для розвитку дитини відповідно до її віку.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08.11.2019року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19.02.2020року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини визнав повністю та просив задовольнити, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1000, 00 грн. щомісячно.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1386 /а.с.18/.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_2 /а.с.13/.

Як вбачається з копії договору дарування та витягу про державну реєстрацію прав, позивач ОСОБА_3 на праві власності має квартиру за адресю: АДРЕСА_1 /а.с.14-16/.

З позову вбачається, що сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Що стосується вимог про визначення місця проживання дитини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей № 129 від 14.02.2020року, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю, ОСОБА_3 /а.с.64-65/. З вказаного висновку вбачається, що мати ОСОБА_3 , разом з дитиною, ОСОБА_4 , проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

За змістом статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з урахування інтересів дитини, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також визнання батьком позову в частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, суд дійшов висновку про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн,.

Частини 1, 2 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікуються постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1779 грн. щомісячно, починаючи з 05.11.2019 і до досягнення сином повноліття. При цьому, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.1,2 ст. 184 СК України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 15 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1386, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі - 1779 грн. щомісячно, починаючи з 05.11.2019року і до досягнення сином повноліття.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_3 , за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі - 1536,80грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 07.05.2020року.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місце знаходження: м.Харків, вул.Чернишевська, 55.

Суддя Т.М.Довготько