"05" травня 2020 р. Справа № 363/3139/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Вишгородського районного суду Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

29 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову, яке мотивовано тим, що арешт накладено на майно, яке згідно шлюбного договору від 30 вересня 2013 року є виключно особистим майном відповідачки і не є спільним сумісним майном подружжя, що умисно приховано від суду стороною позивача та введено суд в оману. Майно придбане в шлюбі відповідно до взаємної згоди сторін вже поділено згідно шлюбного договору. При цьому відповідачка, як законний власник майна, внаслідок заборони укладати правочини щодо передачі цього майна в оренду зазнає збитків, не може ним розпоряджатися і володіти в повному обсязі. Крім того відповідачка уклала договір його страхування від 20 червня 2019 року. Таким чином вважає, що наявне забезпечення позову за вказаних умов порушує її право власності є невиправданим і необґрунтованим в цій справі.

Представник позивача до суду не прибув, подав суду заяву про відкладення розгляду справи. Інші учасники процесу до суду також не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно вимог ч.ч. 1,2, 4, ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно ухвали суду від 19 серпня 2019 року частково задоволено заяву про забезпечення позову і накладено арешт та заборонено вчиняти правочини щодо передачі в оренду (користування) наступного майна, а саме земельною ділянку, площею 0,0119 га, яка розташованою за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Лебедівська, «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 та двома садовими будинками з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час судом встановлено, що згідно розділу 2 нотаріально посвідченого шлюбного договору від 30 вересня 2013 року укладеного між сторонами нерухоме майно, на яке накладено арешт, а саме земельна ділянка, площею 0,0119 га, яка розташованою за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Лебедівська, «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 та два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є особистою власністю відповідачки.

Ці обставини й докази про них стороною позивача всупереч вимог ч. 2 ст. 43 ЦПК України від суду приховано та не враховано, як при подачі позову, його обґрунтуванні, визначенні предмету й підстав позову, так і при подачі заяви про його забезпечення, і як наслідок не взято до уваги й судом.

Вимогами ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно роз`яснень даних в п.п. 4, 6, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни спосіб його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Беручи до уваги викладене, а також характер правовідносин сторін, підстави й предмет позову, межі заявлених позивачем вимог про поділ майна подружжя по Ѕ частині кожному, вагомість поданих доказів, враховуючи презумпцію правомірності правочину шлюбного договору від 30 вересня 2013 року, яким поділено спільне сумісне майно подружжя та визначено його правовий статус, та існування якого стороною позивача від суду приховано, а також те, що накладення арешту на нерухоме майно, яке є власністю відповідачки (заборона вчиняти правочини щодо передачі його в оренду) тягне за собою ризик спричинення їй збитків і такий захід забезпечення позову не може вважатися співмірним із заявленими вимогами, та з огляду на обсяг висунутих позовних вимог меті передбаченій ст. 149 ЦПК України не слугує, а тому суд доходить висновку про необхідність скасування забезпечення позову вжитого ухвалою від 19 серпня 2019 року.

Суд вважає, що за викладених обставин потреба в застосуванні зазначених заходів забезпечення позову відпала, коли продовження їх застосування, не може вважатися виправданим втручанням в права, інтереси і свободи власника майна легітимній меті не слугує і не є необхідним у демократичному суспільстві.

Таким чином подане клопотання є обґрунтованим і має бути задоволене, а заходи забезпечення позову скасовані.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158, 259 та 260 ЦПК України,

ухвалив:

заяву задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року в цій справі та зняти заборону вчиняти правочини щодо передачі в оренду (користування) та накладений арешт на наступне майно:

- земельну ділянку, площею 0,0119 га, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Лебедівська, «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014314);

- два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014908).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя