печерський районний суд міста києва
Справа № 6-986/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр фінансових послуг» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 6-986/12 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року до суду надійшла заява КС «Центр фінансових послуг» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явленого виконавчого документа до виконання.

Заява обґрунтовувалась тим, що виконавчий лист є втраченим з підстав, які не залежали від КС «Центр фінансових послуг», а строк пред`явлення його до виконання пропущено з поважних причин.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом розглядом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при ВГО «Право та обов`язок» позовні вимоги КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2012 року заяву КС «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчих листів на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при ВГО «Право та обов`язок» задоволено.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакції від 15 серпня 2012 року, виконавчі документи, окрім як посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Так, виконавчий лист, виданий судом міг бути пред`явлений до виконання стягувачем протягом року з дня набрання законної сили судовим рішенням про його видачу.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

За приписами пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до положень частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, встановлено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів у три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом з тим, суд зауважує, що застосування положень пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII стосується лише тих виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплинув на час набрання чинності вказаним законом.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року відмовлено у задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про видачу дубліката виконавчого документа, виданому за заявою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 27 липня 2012 року у справі № 309/12 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором

Вирішуючи заяву КС «Центр фінансових послуг» суд враховує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареска проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згадана ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року КС «Центр фінансових послуг» не оскаржувалась, набрала законної сили та має обов`язковий характер.

Враховуючи викладене та керуючись принципом правової визначеності, суд не вбачає підстав для повторного вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до органів виконавчої служби за інформацією щодо стану виконання.

У своїй заяві КС «Центр фінансових послуг» зазначає, що виконавчий лист № 6-986/12 від 08 листопада 2012 року перебував на примусовому виконанні у Маловисківському РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, а 20 жовтня 2015 року виконавче провадження завершено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що у випадку якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, то вони мають право звернутися до суду зі скаргою у порядку Глави VII ЦПК України.

Наведені обставини не вказують на поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак такий строк не підлягає поновленню.

Керуючись ст. 3, 8, 21, 56, 129, 129-1 Конституції України, ст. 12, пункт 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-20, 351, 352, 354, 355, 431, 433 пункт 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр фінансових послуг» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 6-986/12 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Вовк