Справа № 754/1725/20
У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Стець Б.В.,

ОСОБА_1 - заявник (боржник)

Начальник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Київ Попович Я.В. - відповідач

ОСОБА_2 - заінтересована особа (стягувач)

Бойчук І.В. - адвокат заявника

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії та рішення начальника органу державної виконавчої служби і в якій просить визнати неправомірними дії відповідача при винесенні постанови від 26.11.2019 року про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 23952474 у ході примусового виконання виконавчого листа № 2-6746 про стягнення аліментів та скасувати постанову відповідача від 26.11.2019 року про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 23952474 у ході примусового виконання виконавчого листа № 2-6746 про стягнення аліментів.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями.

Від адвоката заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від стягувача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи з проханням не розглядати справу за його відсутності, однак, жодних конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин своєї неявки в судове засідання, стягувач у своїй заяві не зазначив і до заяви не додав.

Згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України, 2. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 450 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Деснянським районним судом м. Києва 04.11.2010 року у справі № 2-6746 видано виконавчий лист про стягнення з заявника на користь стягувача аліментів на утримання дитини і на підставі якого заведено ВП № 23952474.

Постановою про передачу виконавчого провадження від 18.10.2019 року старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області на підставі заяви стягувача матеріали ВП № 23952474 направлено за місцем фактичного проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 05.11.2019 року державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві прийнято ВП № 23952474 з примусового виконання.

Відповідно до акта державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 12.11.2019 року в цей же день далі дослівно: «до державного виконавця з`явився боржник, який повідомив про фактичне місце проживання, що являється його місцем реєстрації, що підтверджує копія паспорта і довідка, а саме АДРЕСА_2 ».

Постановою про передачу виконавчого провадження у ВП № 23952474 державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 18.11.2019 року, постановлено передати виконавчий документ: виконавчий лист № 2-6746 виданий 04.11.2010 про стягнення аліментів до Ніжинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області.

Постановою про скасування процесуального документа від 26.11.2019 року, прийнятою відповідачем на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено скасувати документ «Постанова про передачу виконавчого документа/провадження» від 18.11.2019 року, що видав державний виконавець Таратунська Л.Ю. з тих підстав, що 18.11.2019 року державним виконавцем Таратунською Л.Ю. винесено постанову про передачу ВП до Ніжинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області без вжиття всіх заходів примусового виконання, а саме не перевірено фактичне місце проживання та майновий стан боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно абзацу 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, 1. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Права і обов`язки виконавців врегульовані ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Як вбачається з надісланої до суду копії матеріалів ВП № 23952474, державний виконавець Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві при винесенні постанови від 18.11.2019 року не вживав жодних заходів для перевірки обґрунтованості доводів стягувача про фактичне місце проживання та майновий стан боржника за адресою: АДРЕСА_1 , хоча саме стягувачу належить право вибору місця відкриття виконавчого провадження, що передбачено ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

На час вирішення скарги судом, право на направлення матеріалів ВП для виконання за належністю після проведення необхідних виконавчих дій не втрачено.

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що відповідач при винесенні постанови про скасування процесуального документа від 26.11.2019 року діяв у межах своїх повноважень і з дотриманням вищевказаних норм права.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що відповідачем порушено право та обов`язок заявника по сплаті аліментів, заявник та його адвокат суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 452 ЦПК України, 1. Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст. 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 (відповідно до скарги адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на дії та рішення начальника органу державної виконавчої служби.

Зобов`язати державного виконавця Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (місцезнаходження: Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 46, ) скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження № 50249383 від 15.04.2019 року та постанову про арешт майна боржника від 15.04.2019 року.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покласти на ОСОБА_1 (відповідно до скарги адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів.

Згідно зі ст. 261 ЦПК України, 1. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 2. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

СУДДЯ: