Ухвала

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 757/29139/18-ц

провадження № 61-7093 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Гулька Б. І.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 укладений 07 вересня 1994 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 07 вересня 1994 року у м. Київ, в/загсу Мінського р/ну, запис № 1470. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

17 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сібірцева О. С., засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року (надійшла до суду 21 квітня 2020 року), вякій просить змінити рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року в частині розподілу судових витрат, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 24 974,96 грн, а також скасувати постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в частині розподілу судових витрат.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

Пунктом 4 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Предметом позову у даній справі є розірвання шлюбу, а тому зазначена справа є малозначною в силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки представником ОСОБА_1 - адвокатом Сібірцевою О. С., подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 4 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько