Справа № 583/5120/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Соколової Н.О.,

за участю секретаря Марченко О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу № 583/5120/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визначення частки у спільному майні,

встановив:

09.12.2019 року до суду звернулась позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що 29.07.2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони не підтримують шлюбні стосунки, позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час перебування в шлюбі, сторони придбали нерухоме майно у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . За договором купівлі-продажу право власності на квартиру оформлено на відповідача, що підтверджується відомостями із реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідач добровільно поділити спільне майно не бажає. Посилаючись на викладене, просила визнати спільним сумісним майном подружжя нерухоме майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 10.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали.

28.01.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Згідно з ухвалою суду від 28.01.2020 заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020, проведеного у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_6 з посади судді, вказана справа надійшла в провадження судді Соколової Н.О.

Згідно з ухвалою судді від 30.03.2020 прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визначення частки у спільному майні до свого провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Між сторонами виник спір з приводу поділу майна, набутого у шлюбі. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Глави 8 Сімейного кодексу України та Глави 26 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Судом встановлено, що 03.06.1987 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 195. (а.с.7).

Згідно з договором купівлі-продажу ВКВ 825649, посвідченого 21.12.2007 приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстр 5696, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.12.2019 року № 192012364. (а.с.8).

Оскільки спірна квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами, що він придбав її за власні кошти, таким чином не спростував презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на неї.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визначення частки у спільному майні - задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 60 копійок.

Заходи забезпечення позову, а саме: накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження вказаного майна, на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2020 року, залишити без змін протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили, а у разі відкриття виконавчого провадження - до повного виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.О. Соколова