Дата документу 07.05.2020
Справа № 937/9641/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря - Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 , про встановлена факту, який має юридичне значення,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ільєнка І.Г.,

встановив:

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неї. В обґрунтування зави зазначила, що у її свідоцтві про народження у графі «батько» вказано « ОСОБА_8 ». Цей запис було зроблено за вказівкою її матері, з якою її батько ОСОБА_7 перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Після смерті її батька відкрилась спадщина, для оформлення якої вона звернулась до Алуштинської державної нотаріальної контори, але отримала усну відмову у вчинені нотаріальної дії та рекомендацію звернутися до суду для захисту своїх прав.

Заявниця у судовому засіданні підтримала свою заяву та показала, що ОСОБА_7 є її рідним батьком. Батько та мати проживали у селі Терпіння та навчались в училищі у м. Мелітополі. В 1982 році її мати завагітніла, а батька призвали до армії. Народилась вона у 1983 році, з армії батько повернувся у 1984 році та одразу визнав її як рідну доньку. З її матір`ю він не одружився через заборону його батьків одружуватись на російській жінці. Батько поїхав на постійне місце проживання до Криму, але він приїжджав до них з мамою, привозив подарунки, називав її донькою, утримував їх, ходили разом в гості, він дуже хотів жити разом з ними. Згодом, мати від нього народила сина. В 1991 році її мати вийшла заміж за іншого чоловіка, а батько одружився з іншою жінкою. Однак, у 2012-2013 роках вони помирилися, та мати поїхала до нього в Крим жити. Вона також їздила до батька в Крим, він познайомив її з його дітьми від іншого шлюбу, відносини в них добрі. З родичами батька, які проживають у с. Терпіння, вона також спілкується, всім відомо, що вона його донька.

Представник заявниці - адвокат Ільєнко І.Г. у судовому засіданні підтримав заяву, просив встановити факт батьківства, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 .

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_9 вказана ОСОБА_10 , а батько записаний відповідно до ст. 135 СК України/а.с.8/.

Копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 та копією медичного свідоцтва про смерть підтверджується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а.с.10,11/.

Як вбачається з акту, завіреному депутатом Мирненської селищної ради ОСОБА_11 , ОСОБА_7 тимчасово, з 2012 року по 2019 рік, проживав за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.13/.

Крім того, вищезазначене підтверджується довідкою Мирненської селищної ради № 1255 від 03.10.2019, в якій вказано, що ОСОБА_7 з 2012 року по 2019 рік без реєстрації тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним, за цією ж адресою, проживали: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.19/.

Довідкою, виданою Терпінівською сільською радою, підтверджується, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно домової книги № 31 Терпінівської сільської ради, з 30.07.1982 по 20.08.1988 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.14/.

На підтвердження показів заявниці про те, що її батька ОСОБА_7 у 1982 році було призвано на службу до армії є запис у журналі реєстрації вхідної кореспонденції № 31 від 1976 року, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.07.1982 отримав повістку з призовом до служби в армії/а.с.15-16/.

На підтвердження доводів заявниці свідки в судовому засіданні показали наступне.

ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю заявниці, вона жила разом з ОСОБА_7 , народила йому двох дітей, але його батьки були проти того, щоб він на ній одружився, а він, в свою чергу, їх боявся та поважав. Він піклувався про дітей, привозив подарунки, приводив доньку до дитячого садочку та забирав звідти, возив на прогулянки в парк. Саме він дав дочці ім`я, а сина назвав в честь друга свого. Він всім розповідав, що це його діти. Якось вони посварились та вирішили розійтись. Однак, у 2010 році він почав дзвонити їй, хотів поновити спілкування з дітьми, хотів, щоб вони приїхали до нього в гості, і вони всі разом приїхали. Він познайомив їх з дітьми від іншого шлюбу. З 2013 року вони почали знову разом жити однією сім`єю. На протязі всього свого життя ОСОБА_13 визнавав ОСОБА_14 своєю донькою.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що є сусідом цієї сім`ї та з молодих літ знає батьків заявниці. Підтвердив, що заявниця ОСОБА_14 , її мати ОСОБА_10 та батько ОСОБА_7 жили однією сім`єю. Знає ОСОБА_13 , як батька двох дітей. ОСОБА_13 називав ОСОБА_14 своєю донькою. Вони разом жили і в Криму, і в с. Терпіння. Сам він часто їздив до Криму та бачив, як на таможні ОСОБА_14 та ОСОБА_16 зустрічав ОСОБА_13 . Особисто він разом з цією сім`єю, під час відпочинку у Криму, проживав в одному будинку.

Родинний зв`язок заявниці та померлого ОСОБА_7 підтверджується показами свідка ОСОБА_17 , яка показала, що саме ОСОБА_13 дав ім`я ОСОБА_14 та всім розповідав, що в нього народилась донька, він дуже радів її народженню, піклувався про неї, грався з нею, купував подарунки та різні гостинці. Його мати сказала йому, що оскільки він молодший в сім`ї, то повинен їх доглядати і забрали його. Згодом він повернувся та забрав ОСОБА_16 до Криму, а діти їздили до них в гості.

З показів свідка ОСОБА_18 встановлено, що він знає батьків заявниці з 1980 року та знав батьків ОСОБА_19 всім розповідав, що ОСОБА_20 його донька. Згодом, мати забрала ОСОБА_13 до Криму, хотіла, щоб він одружився на жінці татарської національності. Вона спілкувалася з ОСОБА_13 по скайпу та знає, що він одружився та розлучився. При кожній розмові він питав за своїх дітей. Їй точно відомо, що ОСОБА_7 є батьком заявниці.

Все вищесказане у судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_21 , який показав, що ОСОБА_13 розповідав, що в нього народилась донька, що він сам вигадав їй ім`я ОСОБА_14 . Дуже любив її, дбав про неї. Якийсь час проживав разом із Лілею та ОСОБА_16 .

На підтвердження родинного зв`язку заявниці та померлого ОСОБА_7 судом також були оглянуті фотознімки, надані в судовому засіданні ОСОБА_1 , з яких вбачається наявність сімейних стосунків між вказаними особами та відношення померлого до заявниці та її матері.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Встановлення факту батьківства необхідне заявниці для оформлення спадщини.

Таким чином, у суду не виникає сумнівів, що померлий ОСОБА_7 визнавав ОСОБА_1 своєю донькою на протязі всього свого життя та систематично надавав їй допомогу.

На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження те, що померлий ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 , а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 130 СК України, ст.ст. 4, 13, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 , про встановлена факту, який має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 травня 2020 року.

Суддя: