Справа № 183/6486/19
№ 2/183/1433/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно, за набувальною давністю,-

встановив:

11.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, Д, погребу літ. Г, душ літ. Е, вбиральні літ. Ж, огорожі, споруди № 1-2, к, та розташоване на земельній ділянці, загальною площею 1034 кв.м держфонд.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що у серпні 2019 року їй стало відомо про те, що на підставі рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області № 23 від 18.06.1965 року "Про визначення права особистої власності на домоволодіння" за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (після зміни нумерації та перейменування вулиць - АДРЕСА_1 ) та видане свідоцтво про право власності від 27.10.1965 року.

Нею за власні кошти було проведено інвентаризацію садибного (індивідуального) житлового будинку, домоволодіння АДРЕСА_1 , та компетентною організацією встановлено, що домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, Д, погребу літ. Г, душ літ. Е, вбиральні літ. Ж, огорожі, споруди № 1-2, к, що стверджується копією технічного паспорту від 21.07.2018 року. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 1034 кв.м держфонд.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті у вищезазначеному будинку залишилась проживати його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, в 2003 році, позивач разом з дітьми, шукаючи собі житло та підбираючи різні варіанти, познайомилися з ОСОБА_4 - сином власника будинку, який запропонував їй не придбати, а подарувати нележне йому домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки це домоволодіння йому було не потрібне. Такий договір між ними було укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки, оскільки ОСОБА_4 повідомив позивача про своє небажання звертатись до нотаріальної контори та оформляти всі документи, через відсутність грошових коштів. Так 22.09.2003 року, ОСОБА_4 передав позивачеві у повне розпорядження вказане домоволодіння для їїпроживання разом із дітьми без будь-якої оплати чи інших зобов`язань, а також передав ключі та всі книжки по сплаті комунальних послуг, а сам він переїхав з селища проживати в м.Дніпропетровськ. Таким чином з 22 вересня 2003 року ОСОБА_1 , разом із своєю родиною оселилася в зазначеному вище домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує відкрито в ньому проживати, безперервно володіти та користуватися вказаним житлом, згодом обладнала його меблями та побутовою технікою на власний смак, створила належні умови життя для себе та своєї родини, здійснювала поточний ремонт домоволодіння, поміняла вікна, сплачувала всі комунальні платежі, укладала договори про надання комунальних послуг, обробляла земельну ділянку тощо.

Отримавши необхідну юридичну консультацію, позивач вирішила оформити документи на будинок належним чином та почала розшукувати ОСОБА_4 , а звернувшись в 2019 році до Губиниської селищної ради з`ясувала, що ОСОБА_4 не переоформив вищезазначене домоволодіння на себе і власником будинку досі є батько останнього - ОСОБА_2 , який помер ще в 1995 році.

Таким чином, позивач наполягає, що правомірно набула своє право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки добросовісно заволоділа спірним майном, відкрито та безперервно користуюся ним, але зареєструвати своє право не може, у зв`язку звернулася до суду.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі.

12.02.2020 року судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис про смерть ОСОБА_2 , а 13.03.2020 року відповідною ухвалою суду зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

25.03.2020 року з Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли відповіді за ухвалу суду, надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, у відповідності до якої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, не заводилася.

В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду через представника з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Губиниської селищної ради Новомосковського району надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію рішення № м23 виконкому Губиниської селищної ради від 18 червня 1965 року, у відповідності до якого за ОСОБА_2 визнане право особистої власності на домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» на запит відповідного органу місцевого самоврядування повідомляє, що в матеріалах інвентаризаційної справи мітиться запис про те, що власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ) є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.10.1965 року, відповідно до зазначеного вище рішення виконкому (а.с. 9).

Виконком Губиниської селищної ради відповідною довідкою підтверджує той факт, що за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а.с. 12).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить актовий запис про його смерть (а.с. 54).

Як зазначено судом вище, даних про наявність спадкоємців ОСОБА_2 судом не знайдено.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 (а.с. 11).

Крім того, позивачем надано суду розписку, у відповідності до якої ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 будинок в смт.Губиниха, розписка датована 22.09.2003 року (а.с. 8). ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить договір з ПАТ «Дніпрообленерго» (а.с. 24).

Позивач за адресою: АДРЕСА_1 отримувала у 2008 році кредитні кошти для придбання побутової техніки (а.с. 26), встановлювала металопластикові конструкції в 2018 році (а.с. 27), перебуває на амбулаторному обліку з 2008 року (а.с. 16-23)

Слід також звернути увагу, що сама по собі наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, свідчить на її користь та є доказом наявності певних домовленостей щодо укладення правочину між спадкоємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується зазначеними вище доказами.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Частиною 4 ст.344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Факт фізичного існування нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю підтверджується проведеною 21 липня 2018 року технічною інвентаризацією домоволодіння, за результатами якої складено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.29-34).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В свою чергу, позивачем по справі подано до суду достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених в позові. Суду доведено, що ОСОБА_1 з 2003 року безперешкодно заволоділа нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти, що дає суду підстави визнати позивача власником нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи викладене, враховуючи відсутність заперечень від відповідача, відсутність спадкоємців нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12,76,81,89,206, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, Д, погребу літ. Г, душ літ. Е, вбиральні літ. Ж, огорожі, споруди № 1-2, к, та розташоване на земельній ділянці, загальною площею 1034 кв.м держфонд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.В. Сорока.