Справа № 569/1086/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2007 р.н., в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №49.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

15 червня 2010 року рішенням Рівненського міського суду шлюб між ними було розірвано та стягнуто із ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі розміром 400 грн. але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Присуджених аліментів не вистачає, тому що дитина підліткового віку, а тому витрати на її утримання та виховання збільшилися.

На даний час вона одружена і в цьому шлюбі має сина ОСОБА_4 , 2017 р.н. та є безробітною, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Дитина часто хворіє, тому відвідувати дитячий садочок протипоказано. Вона не може вийти на роботу та підробляти щоб мати трохи більше коштів на забезпечення сім`ї, так як приходиться займатись доглядом сина. Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Козак А.В. до початку судового засідання подала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, розглянути справу без участі позивачки та представника.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду з додатками, яка містить відмітку про отримання 17.04.2020р. кореспонденції мамою, відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК, в судове засідання не з`явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Мама відповідача ОСОБА_2 , не будучи належним представником відповідача, через канцелярію суду подала заяву до якої долучила заяву від ОСОБА_2 без його підпису у якій зазначено, що він сплачує аліменти у більшому розмірі ніж визначено рішенням суду та несе додаткові витрати на утримання доньки. До заяви долучені ксерокопії квитанцій, та інших документів, які належним чином не завірені. Будь-яких документів щодо неможливості прибуття та прийняття участі у судовому засідання, відповідач до суду не подав. Письмового відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.3 ст. 130 ЦПК, якщо особа, якій адресовано судову повістку , не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти проведення судового засідання та розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті ( ч.1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою суду від 29.01.2020р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 , 1981 р.н. аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.05.2010 року і до повноліття дитини. Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , 25.09.2015 року відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1398. Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено судом, аліменти на утримання дитини стягнуті за рішенням суду в твердій грошовій сумі. У даній справі, позивачка просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти у частці, отже визначена позивачкою вимога є фактична зміна способу стягнення аліментів з твердої грошої суми та частку від доходу, що регулюється ч.3 ст. 181 СК України. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів . Задовольняючи позов, суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 15.06.2010 року у сумі 400 грн., на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого ч.2 ст. 182 СК України. Письмові докази у виді ксерокопії квитанцій, та інших документів, які подані до суду ОСОБА_9 , яка приходиться мамою відповідача ОСОБА_2 , і яка є неналежним представником відповідача, суд визнає недопустимими доказами та відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК не бере до уваги, так як вони були одержані з порушенням порядку, встановленому законом. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки судом встановлено наявність рішення суду від 15.06.2010 року про стягнення аліментів у цивільній справі № 2-7286/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у частині стягнення аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 . В разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету. На підставі вищевикладеного ст.ст. 7, 180,181, 182 СК України , керуючись ст.ст. 12, 81, 141, ч.1 ст. 223, 263-268, 273,354, 355, п.3 Р.ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд, - в и р і ш и в : Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити. Змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Малий Житин, Рівненського району, Рівненської області, на користь ОСОБА_1 аліменти , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2010 року у справі № 2-7286/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у частині стягнення аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 . В разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Малий Житин, Рівненського району, Рівненської області судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету . Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Під час дії карантину процесуальні строки щодо розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий 17.11.2006 р.Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області.

Повне рішення виготовлене - 07.05.2020 року.

Суддя : О.В.Панас