Справа № 234/6803/20
Провадження № 6/234/203/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Фоміної Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Коніної К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську цивільну справу за поданням заступника начальника Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Веремій О.І. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшло подання заступника начальника Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Веремій О.І., боржник ОСОБА_1 , стягувач Держава, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження АСВП № 55181980 з виконання виконавчого листа № 1-кп/234/309/17, виданого 13.11.2017 року про конфіскацію з ОСОБА_1 на користь держави усього майна засудженого, яке є його власністю. За вказаним виконавчим документом боржник є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

20.11.2017 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення боржником на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

З метою виконання рішення суду державним виконавцем скеровані запити до реєстраційно-облікових установ. За даними Управління пенсійного фонду України боржник не перебуває на пенсійному обліку та не перебуває у цивільно-трудових відносинах. За даними Державної Фіскальної служби у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських установах. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник не є приватним підприємцем. Відповідно до Реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано майно за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Сервісного центру за боржником автотранспортних засобів не зареєстровано.

25.11.2019 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено: двері ніхто не відчинив.

16.04.2020 державним виконавцем повторно здійснено вихід на адресу: АДРЕСА_1 , встановлено: двері зачинено, зі слів голови гуртожитку за цією адресою ніхто не мешкає близько двох років.

Для подальшого примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/234/309/17, виданого 13.11.2017, про конфіскацію з ОСОБА_1 на користь держави усе майно засудженого, яке є його власністю.

З метою опису нерухомого майна та подальшої реалізації вказаної кімнати, яка належить боржнику на праві власності, просить надати дозвіл на примусове проникнення до будинку боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заступник начальника Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Веремій О.І. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 . Підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

13 листопада 2017 року Краматорським міським судом Донецької області видано виконавчий лист № 1-кп/234/309/17 про конфіскацію на користь держави усього майна засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є його власністю.

20.11.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Однак доказів про отримання ОСОБА_1 вказаної постанови матеріали справи не містять.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.04.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником кімнати АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.11.2019 року державним виконавцем ОСОБА_3 був здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , двері зачинено, залишено вимогу на 28.11.2019 року, що підтверджується копією Акту державного виконавця від 25.11.2019 року.

16.04.2020 року державним виконавцем ОСОБА_4 О ОСОБА_5 був здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , за цією адресою двері зачинено, зі слів голови гуртожитку ніхто не мешкає близько двох років (від підпису відмовився), що підтверджується копію Акту державного виконавця від 16.04.2020 року.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується положеннями ст. 30 Конституції України та ст. 311 ЦК України, відповідно до яких не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про примусове проникнення до житла боржника, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії, про необхідність вчинення дій щодо доступу до житла для подальшої перевірки та виявлення майна, про ухилення боржника від виконання зобов`язань. Доказів того, що ОСОБА_1 отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи також не містять.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»).

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_1 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Краматорського міського суду Донецької області від 24 березня 2017 року ОСОБА_1 був засуджений за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, яке полягає у триманні його в кримінально-виконавчій установі закритого типу, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю. (справа № 234/723/17-к; провадження № 1-кп/234/309/17)

Отже, ОСОБА_1 перебуває в місцях позбавлення волі, даних про його умовно-дострокове звільнення матеріали справи не містять. Отже, відсутність боржника ОСОБА_1 за місце проживання є поважною.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

З метою недопущення порушення прав особи, а саме ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла, оскільки державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а висновок державного виконавця про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до житла є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259-261, 353, 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Веремій О.І. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,- відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15, 15.5) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. В. Фоміна