Справа №478/1954/19
Провадження №2/478/44/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Іщенко Х.В., при секретарі Луговській А.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Ухвалою від 12.12.2019 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до підготовчого засідання.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на зазначений позов не подав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, сторони розірвали шлюб про що зроблено відповідний актовий запис за №55 від 13.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Казанківського РУЮ Миколаївської області.
Згідно копії виконавчого листа, виданого Казанківським районним судом Миколаївської області 21.02.2017 року, на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.09.2009 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводити щомісячно починаючи з 07.07.2009 року до досягнення дитиною повноліття.
Згідно копії виконавчого листа, виданого Казанківським районним судом Миколаївської області 27.12.2016 року, на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.11.2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2016 року і до досягнення ним повноліття.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованості зі сплати аліментів суд виходить з такого.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд наголошує, що законодавством України передбачено відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді стягнення неустойки (пені), а відповідно до ч.3 ст.194 СК України, стягнення за рішенням суду заборгованості за аліментами здійснюється лише у випадку стягнення аліментів за нормами ст. 187 СК України (особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу). Однак, позивач не надала суду жодних доказів подання нею відповідної заяви з виконавчим листом та факту стягнення з відповідача аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу.
Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст.187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
Таким чином позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення.
Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
У пункті 9 частини першої статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відсутність гарантій виконання судового рішення в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є порушенням права на справедливий, відкритий і швидкий судовий розгляд справи.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на дітей, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачкою заборгованості по сплаті аліментів, відсутність в матеріалах справи жодної інформації (доказів) щодо матеріального/сімейного стану платника аліментів або застосування відносно нього заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», що можуть бути враховані при визначенні розміру неустойки, а тому суд вважає необхідним стягнути з останнього неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення рішення, проте в межах позовних вимог (з березня 2016 року до травня 2019 року).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Вирішуючи спір, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідач допустив прострочення щодо сплати аліментів, а тому позивач має право на стягнення пені, відповідно до частини першої статті 196 СК України.
З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з сумами розрахунку пені, наданими позивачем.
Загальний розмір неустойки (пені) становить 148241 грн. 90 коп., тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1482 грн. 42 коп.
Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1482 (одна тисяча вісімдесят дві) гривні 42 копійки.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 22.04.2020 року.

Суддя: