Справа № 333/6940/19
Пр. № 2/333/720/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представників позивача: Остроконь Р.В.,

Пармузіна А.С.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «ВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 12790,14 грн. за період з 01.03.2015 р. по 31.08.2019 р., а також понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачем у вищезазначений період були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не оплачував отримані вищезазначені послуги, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.2.2019 р. відкрито провадження по даній справи та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач ОСОБА_1 надав 10.01.2020 р. (а.с. 18-19) відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що заперечує відносно задоволення позовних вимог, оскільки між сторонами не укладено письмового договору щодо даних послуг, а також позивачем не надано жодного документу на підтвердження виконання позивачем зазначених у позові робіт (надання послуг) у вищезазначеному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представником позивача надана відповідь на відзив відповідача (а.с.22-24), в якому останній зазначив, що основними засадами організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Хоча у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Дана правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951 цс15, в якій зазначено, що відсутність договору з позивачем не позбавляє обов`язку оплатити комунальні послуги. Позивач також зазначає, що відсутні підстави для відмови в стягненні боргу в повному обсязі, оскільки за 3-річний період до дати звернення до суду у відповідача існує заборгованість, яка підлягає стягненню. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводиться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в у встановленому порядку, відповідно до кількості осіб, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 , розрахунок виконано у формі таблиці, яка чітко (щомісячно) відображає інформацію щодо періоду нарахування, суми нарахованої плати та суми оплати, здійсненої у відповідному місяці.

Також представником позивача надані додаткові письмові пояснення від 05.05.2010 року, відповідно до яких зазначено, що під час розгляду цивільної справи, за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідачем було повідомлено суд про те, що за адресою його проживання встановлено вузол розподільного обліку (лічильник води) і, з незрозумілих йому підстав, нарахування плати за послугу здійснюється за нормою споживання по кількості зареєстрованих осіб, а не за показаннями лічильника. Позивач зазначає, що за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . За даною адресою зареєстровано дві особи, нарахування плати за користування послугами КП «Водоканал» здійснюється виходячи з розміру тарифу та за нормою споживання, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до положень п. 7, ч. 1, ст. 3, ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», до сфери законодавчо регульованої метрології належить вид діяльності, як надання комунальних послуг. Постановою КМУ №374 від 4 червня 2015 р. затверджений перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці. Відповідно до цієї постанови, «Лічильник води» є законодавчо врегульованим засобом вимірювальної техніки, який підлягає періодичній повірці. Згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016 р., лічильник води повинен проходити повірку раз у 4 роки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Комерційний облік теплової енергії та водопостачання», абонентський облік вузла обліку - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку. Щодо вузла розподільного обліку, за даними, що надано головою ЖБК в квартирі АДРЕСА_1 дійсно встановлений прилад обліку води КВ-1,5 заводський номер НОМЕР_2 з пломбою держповірки за 2009 р. Однак власник зазначеної квартири не звертався до КГІ «Водоканал» з заявою про прийняття вузла обліку на відповідний абонентський облік. Також власником жодного разу не було надано доступ до вузла розподільного обліку та не надавались показання. Зауважує, що відповідно до п. 11 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введених в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. №630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного

типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період.

Позивач вважає, що нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводиться відповідно до норм законодавства за нормою споживання по кількості зареєстрованих осіб.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог на підставах, викладених в позові, відповіді на відзив та в додаткових поясненнях.

В судовому засіданні відповідач просив застосувати строки позовної давності. Вказав, що він дійсно є власником зазначеної квартири, де зареєстровано дві особи, за адресою його проживання встановлено вузол розподільного обліку (лічильник води) і, з незрозумілих йому підстав нарахування плати за послугу здійснюється за нормою споживання по кількості зареєстрованих осіб, а не за показаннями лічильника. Договір про надання послуг з водопостачання укладено між ним та житловим кооперативом, а не КП «Водоканал», показань лічильника води він не передавав КП «Водоканал» та кошти за послуги водопостачання не сплачував, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення отримував. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач по справі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровано дві особи, дана обставина визнана сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, за якою, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З 06.11.2010 р. по теперішній час місце проживання відповідача зареєстровано за вищевказаною адресою, що підтверджується інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.12.2019 р. (а.с. 12).

За даною адресою на ім`я відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 , як споживача послуг у вигляді водопостачання та водовідведення, наданих позивачем, та відповідачу за вищевказаною адресою в період з 01.03.2015 р. по 31.08.2019 р. що підтверджується розрахунком та довідкою, наданих позивачем (а.с. 3 -5).

Дана обставина визнана сторонами і з урахуванням положень ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Між КП «Водоканал» та ЖБК 2 ЗТТУ (вул.Парамонова,4) укладено договір з водопостачання, що підтверджується договором № 301/2 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.01.2006 року та актом звірки взаємних розрахунків за воду та стоки від 08.10.2015 року (а.с. ).

З Акту взаємних рахунків станом на 01.04.2015 року між ЖБК 2 ЗТТУ і власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та паспорту лічильника води з пломбою НОМЕР_2 вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою встановлені водолічильники для обліку холодної води та гарячої води (а.с. ).

Згідно довідок та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, відповідач, станом на день пред`явлення позову - 05.12.2019 р. має заборгованість по оплаті наданих за період з 01.03.2015 р. по 31.08.2019 р. вищевказаних комунальних послуг, у розмірі 12790,14 грн.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону). Виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

З копії Витягу статуту Комунального підприємства «Водоканал» вбачається, що основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами фактично існують договірні відносини як між споживачем та виконавцем з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в житлове приміщення відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявністю особового рахунку споживача послуг та поясненнями відповідача про отримання даних послуг. Дані обставини встановлені судом на підставі розрахунків заборгованості, наданих позивачем (а.с.3-5).

За змістом положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений ст.7, ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції від 09.11.2017 р.) та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 р. (які діяли в період виникнення правовідносин між сторонами), відповідає обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакціях, які діяли в заявлений позивачем період заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тому посилання відповідача на відсутність договору не є підставою для відмови у позові.

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що позивач ухиляється від укладання письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до положень п. 7, ч. 1, ст. 3, ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», до сфери законодавчо регульованої метрології належить вид діяльності, як надання комунальних послуг. Постановою КМУ №374 від 4 червня 2015 р. затверджений перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці. Відповідно до цієї постанови, «Лічильник води» є законодавчо врегульованим засобом вимірювальної техніки, який підлягає періодичній повірці. Згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016 р., лічильник води повинен проходити повірку раз у 4 роки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Комерційний облік теплової енергії та водопостачання», абонентський облік вузла обліку - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку.

Судом встановлено, в квартирі АДРЕСА_1 встановлений прилад обліку води КВ-1,5 заводський номер НОМЕР_2 з пломбою держповірки за 2009 р. Відповідач не звертався до КП «Водоканал» з заявою про прийняття вузла обліку на відповідний абонентський облік, не надав доступ до вузла розподільного обліку, в період з березня 2015 р. по 31.08.2019 р. не надавав показники по ГВП в КП «Водоканал», в зв`язку з чим нарахування в даний період за ці послуги проводились по нормі споживання на 1 особу, з урахуваннях зареєстрованих осіб в даній квартирі.

Відповідно до п. 11 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введених в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. №630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного

типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період.

Згідно довідок позивача (а.с.3-5), відповідач, станом на 31.08.2019 р. має заборгованість за період у розмірі 01.03.2015 р. по 31.08.2019 р. у розмірі 12790,14 грн., яка складається із заборгованості за холодне водопостачання у розмірі 6732,23 грн., заборгованості за холодне водовідведення у розмірі 4484,05 грн., за гаряче водовідведення у розмірі 1573,86 грн.

Таким чином КП «Водоканал» цілком законно здійснює нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за нормою споживання по кількості зареєстрованих осіб.

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування судом строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними

правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що до позовних вимог позивач включив стягнення заборгованості, яка виникла ще з березня 2015 року, до суду позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача 05.12.2019 року.

Таким чином, заявлений позивачем розмір заборгованості підлягає зменшенню з урахуванням того, що вимога про стягнення грошових сум з березня 2015 року по листопад 2016 року (включно) заявлена за межами строку позовної давності. Відповідно до наданих розрахунків за період часу з грудня 2016 року заборгованість становитиме 8287,99 грн.

Таким чином встановлено, що відповідач не виконував свої зобов`язання по оплаті отриманих ними комунальних послуг, в зв`язку з чим, заборгованість у розмірі 8287,99 грн. підлягає стягненню з відповідача. Інші заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку звернення з цими позовними вимогами..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі по 1244,80 грн..

Керуючись ст. 256, 257, 261, 264, 360, 525,526, 541 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «ВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, адреса знаходження: 69002 м. Запоріжжя,вул. Святого Миколая, б. 61, р/р НОМЕР_4 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849), заборгованість за надані, у період з 01.12.2016 р. по 31.08.2019 р., за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з постачання холодної води та послуги водовідведення в розмірі 8287,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, адреса знаходження: 69002 м. Запоріжжя,вул. Святого Миколая, б. 61, р/р НОМЕР_4 в АКБ «Індустріалбанк» МФО 313849), судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1244, 80 грн..

В задоволенні інших заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складена 12.05.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І. Й. Наумова