ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/848/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2018 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - банк, АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 06.05.2010 року сторони уклали договір б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.04.2018 року має заборгованість - 111002 грн. 00 коп., з яких: 3394 грн. 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 107607 грн. 84 коп. - заборгованість за відсотками за період з 06.06.2010 року по 31.10.2017 року.

За таких обставин, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 111002 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2018 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 3394,16 грн., проценти - 107607,84 грн., а всього 111002 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн.

Задовольняючи позов в повному обсязі суд, оцінюючи встановлені обставини, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не дотримався вимог, передбачених ч.2. ст.11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зазначає, що у підписаній апелянтом анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 06.05.2010 року не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, не вказано строк повернення кредиту. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якому визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта і банку, відповідальність сторін, пеня, штраф та інші умови, не підписувались відповідачем. Апелянт посилається на правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року у справі за №342/8180/17.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що сторони при укладенні кредитного договору узгодили розмір відсоткової ставки, а також розмір штрафних санкцій, оскільки крім анкети-заяви відповідачем особисто було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 06.05.2010 року сторони уклали договір б/н про надання банківських послуг.

Цей договір був укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 та представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується з ними. Також ОСОБА_1 зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Із розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.05.2010 року станом на 10 квітня 2018 року встановлено, що відповідачу нарахована прострочена заборгованість на загальну суму 111002 грн. 00 коп., яка складається з: 3394 грн. 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 107607 грн. 84 коп. - заборгованість за відсотками за період з 06.06.2010 року по 31.10.2017 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовувало свої позовні вимоги тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.05.2010 року ОСОБА_2 станом на 10.04.2018 року (а.с.9-13), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 06.05.2010 року (а.с.14), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, №СП-2010-256 (а.с.16-39), Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.15).

Підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява від 06.05.2010 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти, також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, №СП-2010-256, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови.

Вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Колегія суддів вважає, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, №СП-2010-256, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.05.2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, простроченого тіла кредиту, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Щодо наданої банком Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», то вона є неналежним доказом щодо погодження між сторонами процентної ставки, оскільки містить лише дату та підпис, без зазначення прізвища, імені, по-батькові особи, що її підписала та відсутній підпис іншої сторони. Крім того, вказана довідка видана до договору SAMDN50ОТС003135554 ОСОБА_1 , в той час як у позовній заяві позивачем зазначено кредитний договір від 06.05.2010 року б/н.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3394,16 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом слід відмовити за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то як вбачається із розрахунку заборгованості до договору від 06.05.2010 року б/н, фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 3394,16 грн. в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті.

За вимогами частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор може вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що в даному випадку становить 3394,16 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 грн. за подання позовної заяви, відповідач сплатив за подання апеляційної скарги 2643 грн.

Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути: 1762 грн. (сплачених судових витрат) ? 3394,16 грн. (задоволених позовних вимог) ? 111002 грн. (заявлених позовних вимог) = 53,88 грн.

Внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача слід стягнути: 2643 грн. (сплачених судових витрат) ? 107607,84 грн. (задоволених апеляційних вимог) ? 111002 грн. (заявлених апеляційних вимог) = 2562,18 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2508,30 грн. (2562,18 грн. - 53,88 грн.) судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3394,16 грн.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення процентів в сумі 107607,84 грн. - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2508 грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк