Справа № 182/8327/19
Провадження № 2/0182/927/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини.

Їй на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 18.02.2000 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О., реєстровий № 85, належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці 0,1013 га, наданої для будівництва та обслуговування цього будинку, яка належить їй на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О. за реєстровим № 463.

На даний час разом з нею у належному їй житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у шлюбі з 23.07.1971 року народження та який був розірваний у відділі РАГС Нікопольської міської ради 28.03.2000 року.

З 28.03.2000 року ОСОБА_2 не проживає у вказаному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі та його особистих речей і майна у житловому будинку немає. Таким чином вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Відповідач виїхав на інше місце проживання у березні 2000 року та ніяких відносин вони не підтримують. Вказала, що відповідач зі своєю родиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо зняття з реєстраційного обліку, однак добровільно знятися з реєстрації він не бажає, що створює для неї, як законного власника домоволодіння, додаткові витрати й проблеми, порушує її права власника на свій розсуд володіти, користуватися й розпоряджатися нерухомим майном.

На підставі викладеного, просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.19,20).

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Копію ухвали судді від 20.01.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачам, відповідачу ОСОБА_2 за адресою місця проживання зазначеного у позовні заяві (а.с.17,21,22). До суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення адресату ОСОБА_2 (а.с.26) за адресою його фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 . У відповідності до ч. 3 ст. 130 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд вказаної справи.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року замінено відповідача Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нікопольської міської ради на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради.

Від відповідача ОСОБА_2 у встановлений строк відзив на позов не надійшов.

Від представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій просив прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.

Суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідає ч.8 ст.178 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено наступне.

Сторони з 23.07.1971 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.03.2000 року розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 155. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.6,7).

Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 18.02.2000 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Романенко С.О., реєстровий № 85, належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.8), що також вбачається з відповіді КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 137 від 04.02.2020 року (а.с.27). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 197063991 від 21.01.2020 року (а.с.18), відсутні відомості щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд не бере до уваги надані позивачем копії договору дарування земельної ділянки, Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки вони не стосуються предмета доказування.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.17), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Також зазначене підтверджується копією Домової книги позивача (а.с.11-13).

З Акту від 01.12.2019 року, затвердженого головою квартального комітету № 9 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 з березня 2000 року по теперішній час не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з розірванням шлюбу та вступом в інший шлюб. Особистих речей та майна його в будинку немає (а.с.14).

У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірному будинку порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, вільного користування та розпорядження належним їй житловим будинком, створює для неї додаткові витрати.

Згідно відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 3494/16-2020 від 03.02.2020 (а.с.29), станом на 03.02.2020 року за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи МВС України відомості стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Поважних причин не проживання відповідача у зазначеній квартирі судом не встановлено.

У добровільному порядку вирішити спір не вдається.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому будинку понад один рік, доказів щодо поважних причин його не проживання та щодо домовленості між ним та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Тому позовну заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,128,131,259,264-265,268 ЦПК України, п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.16,29,319,321,383,386,405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), Виконавчого комітету Нікопольської міської ради (місце знаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова