Справа № 279/681/20
Провадження 2/279/829/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 належить квартира АДРЕСА_2 . Зазначив, що в зазначеній квартирі він проживає із своєю сім"єю - дружиною та двома дітьми.

За вказаною адресою він проживає з 2009 року та відповідно до свідоцтва від 19.12.2011 року виданого Коростенським виконкомом міської ради народних депутатів, квартира приватизована на чотирьох членів сім`ї у рівних частках.

Вказав, що в січні місяці 2020 року він хотів придбати побутову техніку у розстрочку у магазині « Комфорт», але йому було відмовлено у наданні такої розстрочки, та менеджер торгового закладу повідомив, ОСОБА_2 , який зареєстрований за його місцем його проживання по АДРЕСА_2 має заборгованість по кредиту, тому придбати побутову техніку у розстрочку він не може.

Відповідач в даній квартирі не проживає та для нього є чужою людиною і не відноситься до членів його сім`ї, комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистий його речей в квартирі не має, чим порушує його право на вільне розпорядження майном. Тому просив визнати ОСОБА_2 особою, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не надала відзиву на вказаний позов.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що стверджується ордером №52 ВАТ « Коростенський завод хімічного машинобудування» виданого на ім`я ОСОБА_1 , виданого 19.10.2009 року, копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане Коростенським виконкомом міської ради народних депутатів 19.12.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав. (а.с.6-7-8 ).

В даній квартирі є зареєстрованим відповідач по справі - ОСОБА_2 ( довідка а.с. 8 ), хоча фактично в квартирі, що належить позивачу, не проживає, що стверджується актом від 03.02.2020 року, складеного та посвідченого сусідами. ( а.с.14).

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.317,319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок. Права членів сім`ї власника будинку (квартири) на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265,268 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 321, 383, 405 Цивільного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.