Справа № 183/3898/19
№ 2/183/895/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -
21.06.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що під час перебування у близьких стосунках з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_4 , про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчинено відповідний запис та видане свідоцтво про народження дитини, батьком якої являється відповідач по справі.
З самого народження дитини вона проживає з матір`ю, батько проживає окремо, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь - якої іншої участі у вихованні дитини. Усі питання щодо виховання дитини вирішується позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач має постійні борги зі сплати аліментів. Також участі у вихованні та догляді за дитиною батько не бере участі, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Таку бездіяльність батька позивач розцінює як умисне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків.
В свою чергу, позивач посилається на те, що намагається максимально забезпечувати всі потреби дитини, займається її вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає усіх зусиль, щоб дитина отримували відповідний для її віку та потреб розвиток.
Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_2 , як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не хоче і не має бажання спілкуватися з дитиною, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 23-24).
Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року закінчене підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті (а.с. 97-98).
До початку розгляду справи по суті представник позивача звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної ради у м.Дніпро в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, а також висновок органу опіки та піклування.
Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить надана суду копія свідоцтва про народження (а.с. 4).
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 січня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 19 жовтня 2015 року (а.с. 5). При цьому відповідач частково визнав позов та не заперечував проти стягнення аліментів саме у такому розмірі.

Сторонами не спростовано, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю, про що також свідчить довідка про склад сім`ї (а.с. 7).

Останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є в АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Так, до суду подано висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Індустріальної районної ради у м.Дніпро (а.с. 86-89) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до якого спеціалістами органу опіки, серед іншого, були встановлені наступні обставини.

Дитина проживає та зареєстрована в м.Дніпро разом з матір`ю, де створені належні житлово-побутові умови.

Відповідно до інформації комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 387» Дніпровської міської ради мати приділяє належну увагу вихованню дочки , впродовж навчання дитини батько її успіхами не цікавився, батьківські збори не відвідував. Дитина перебуває під медичним спостереженням сімейного лікаря, мати виконує всі рекомендації лікарів.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_5 був зареєстрований на території м.Новомосковська, за фактичним місцем проживання та за місцем реєстрації не проживає, місцезнаходження не відоме, внаслідок чого суду не подано характеризуючи матеріалів на відповідача.

Крім того, суду надана довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, у відповідності до якої станом на 25.01.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становить 25488, 14 грн. (а.с. 66), а станом на 01.12.2019 року така заборгованість складає 94263,56 грн. (а.с. 62).

За таких обставин повноважний орган опіки та піклування вважає, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, створює умови, які шкодять її інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім`ї, і тому вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з моменту народження дитини і до цього часу, всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач, відповідач свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї матері.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Аналізуючи викладене, суд погоджується з позицією позивача, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 СК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 (а.с. 1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 89, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання ним копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Сорока О.В.