Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/29/20
№ провадження 2/624/75/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
смт. Кегичівка 12 травня 2020 року
Кегичівський районний суд Харківської області, у складі:
головуючого судді - Куст Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/29/20,
ім`я (найменування) сторін:
відповідач: ОСОБА_2 ,
вимоги позивача: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
1.Позиція сторони позивача.
Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 05 вересня 2019 року вироком Лозівського міськрайсуду Харківської області відповідача по справі визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за яким призначено йому покарання у виді 240 год. громадських робіт.
Згідно з цього вироку « ОСОБА_2 16 липня 2019 року близько 17-00 год., знаходячись на 1-й платформі «Севастопольського парку» залізничного вокзалу станції Лозова в м. Лозова Харківської області, познайомився з ОСОБА_1 і у ОСОБА_2 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_1 шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом обману, ОСОБА_2 попрохав у ОСОБА_1 належний тому мобільний телефон марки «Sаmsung Galaxy А7 Duos» під приводом сфотографувати розклад руху поїздів, після чого останній передав свій мобільний телефон ОСОБА_2 . Після цього, ОСОБА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_1 за його діями не спостерігає, з місця вчинення кримінального правопорушення зник з мобільним телефоном марки «Sаmsung Galaxy А7 Duos» та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_1 майнову шкоду на суму 5273 грн.»
З метою вирішення долі речового доказу - його телефону, позивач звернувся з клопотанням до Лозівського міськрайсуду Харківської області. Відповідно відповіді, яку він отримав на клопотання, мобільний телефон марки «Sаmsung Galaxy А7 Duos» не вилучався під час досудового розслідування та не визнавався речовим доказом.
Матеріальні збитки ОСОБА_2 йому не відшкодував. Тому, позивач вимушений звертатись до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
2. Позиція відповідача.
Відповідач, ОСОБА_2 не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.
3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.
10 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом.
10 січня 2020 року, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом направлено звернення до Лозівської міської ради Харківської області, щодо місця перебування та місця проживання відповідача.
21 січня 2020 року до суду надійшла відповідь на вказаний запит, відповідно до якого відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 22 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24 лютого 2020 року.
Ухвалою суду від 12 травня 2020 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 , згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виклики у судові засідання жодного разу не отримав. Відповідно до поштової відмітки відправлення повернуті без вручення, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Виклики були направлені за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача. Іншої адреси суду не повідомлено.
Про причини неявки відповідач не повідомив, заяв від нього, а також відзиву не надійшло.
Відповідно до п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
5. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року вироком Лозівського міськрайсуду Харківської області (справа №629/4351/19) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт (копія, а.с.8).
Відповідно до відповіді на звернення ОСОБА_1 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 грудня 2019 року №9960/36 мобільний телефон «Sаmsung Galaxy А7 Duos» не вилучався під час досудового розслідування та не визнавався речовим доказом.
Як вбачається з вироку Лозівського міськрайсуду Харківської області від 05 вересня 2019 року ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1 майнову шкоду на суму 5273 грн. (копія, а.с.8).
6. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана.
Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.
Отже, положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди.
Так, аналізуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що факт заподіяння шкоди доведено встановленими обставинами справи, а саме згідно з вироком Лозівського міськрайсуду Харківської області від 05 вересня 2019 року ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 майнову шкоду на суму 5273 грн., яка підлягає стягненню на користь останнього.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, що підтверджували б отримання ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в позовних вимогах ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди до ОСОБА_2
7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме 5273 грн., то відповідно слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 5273*100 % /2972,45=23%; 2942,8*23% / 100 % =676,84 грн.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 676,84 грн.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.
Керуючись ст.ст.5,12,13,81,141, 247,259,263,264,265, 280-282 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 5273 (п`ять тисяч двісті сімдесят три) грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нова Парафіївка Кегичівського району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ,
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лозова Харківської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя Н.М. Куст