Номер провадження: 22-ц/813/3741/20
Номер справи місцевого суду: 494/840/18
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 рокуу складі судді Дєткова О.Я.,
в с т а н о в и в:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання заяви і до повноліття дитини.

В позові позивач послалася на те, що з 2012 проживала у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_3 . З 2018 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Відповідач участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач працездатний, має офіційний дохід, служить в Національній гвардії України.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині суми стягнутих аліментів та зменшити їх розмір до 1200 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд незаконно стягнув аліменти на одну дитину у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, тоді як нормами чинного законодавства передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -1/4 частки усіх видів заробітку. Судом прийнято рішення без участі відповідача, якого не було повідомлено належним чином про розгляд справи, матеріали справи не містять доказів належного сповіщення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дитині, а також погасив кредит позивачки в розмірі 1305 грн. Відповідач також зазначив, що з 03.06.2019 виключений зі списків особового складу військової частини та офіційно ніде не працює, регулярного доходу не має, його мінливий дохід приблизно становить 3700-4000 грн. Стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, ставить відповідача в важке матеріальне становище, у зв`язку з чим відповідач визнає частково вимоги про стягнення аліментів, та вважає, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідач належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу Ананьївського РС ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Проте суд першої інстанції судові повістки про виклик відповідачу направляв за адресою: АДРЕСА_2 , які поверталися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання», що не вважається належним повідомленням сторони у справі (а.с.37,38).

Належним повідомленням сторони про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади вважається лише у випадку коли зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи учасника справи невідоме.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 23.01.2019, а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач проживає окремо, участі в утриманні своєї дитини не бере, домовленості про сплату аліментів між сторонами не існує, тому аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме вимогам законодавства.

Проте з такими висновками апеляційний суд погодитися не може.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , яка на даний час проживає з матір`ю. У силу вимог ст. 181 СК України позивач має право на стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

За змістом ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Зокрема, той із батьків дитини, разом з яким вона проживає, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину- однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частини першої ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки матеріали справи не містили доказів наявності передбачених частиною першою ст. 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, місцевий суд зробив правильний висновок про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від усіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Між тим, апеляційний суд не може погодитися з розміром аліментів, позаяк усупереч положенням ст. 263 ЦПК України, визначаючи їх розмір, суд першої інстанції належним чином його не обґрунтував. З огляду на це визначена ним частка заробітку (доходу), яка стягуватиметься як аліменти на переконання апеляційного суду, є завищеною.

Хоча суд першої інстанції й послався на ст. 182 СК України, яка регламентує обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, однак жодних доказів на підтвердження існування таких обставини матеріали справи не містять.

Тому бажаний позивачем розмір аліментів на малолітню дитину, а саме 1/3 заробітку відповідача, є недоведеним. Відтак, висновок суду першої інстанції про розмір аліментів на утримання дитини помилковий.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), вважає за необхідне визначений судом розмір аліментів змінити, зменшивши їх з 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини його заробітку (доходу).

Доводи апелянта про те, що апелянт наразі має можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, так як на даний час не працевлаштований та має мінливий дохід, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає так як спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів, зазначена обставина не звільняє батьків від обов`язку з утримання дитини.

У розумінні ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову з огляду на викладені факти та мотиви.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: