Провадження №4-с/522/61/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 06.02.2020 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії приватного виконавця Долинського М.М. та просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна у виконавчому провадженні №60349550, визнати недійсними наслідки виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М., а саме визнати недійсним звіт про незалежну оцінку майна, складену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» від 17.12.2019 року, згідно якого вартість напівпідвального нежилого приміщення загальною площею 213,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , складає 1 867 744,00 грн.; зобов`язати приватного виконавця повторно визначити вартість вказаного майна у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» за ринковою ціною, що діятиме на день визначення вартості цього майна.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що звіт про оцінку майна складений без повідомлення ОСОБА_1 , без фактичного огляду предмета оцінки, оцінювач не об`єктивно відтворив ситуацію на ринку нерухомості та обрав для порівняння об`єкти з найнижчою ціною продажу, внаслідок чого вартість майна, що підлягає реалізації в межах виконавчого провадження, визначено за значно заниженою ціною, чим порушено права заявника як власника майна та боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року відкрито провадження за вказаною скаргою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року відмовлено в зупиненні стягнення за виконавчим провадженням.

28.04.2020 року заявником подано уточнену скаргу на дії приватного виконавця, заявляючи про поновлення строку на оскарження дій приватного виконавця.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Смирнова Л.П. вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У письмовому відзиві на скаргу зазначив про пропуск заявником строку на оскарження дій приватного виконавця. Окрім цього зазначив, що в разі незгоди боржника із результатами оцінки останній має право замовити рецензію звіту, однак вказаним правом скаржник не скористався.

Представник ОСОБА_3 адвокат Козлов О.О. проти задоволення скарги заперечував.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. перебуває виконавчий лист №522/17317/18, виданий 15.10.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 3 782 134,20 грн.

Постановою приватного виконавця від 29.11.2019 року здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: напівпідвальні нежитлові приміщення загальною площею 213,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця від 13.12.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльностісуб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 19.04.2019 року.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця щодо визначення вартості майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Матеріали справи не містять доказів щодо погодження між стягувачем та боржником вартості майна, які були б надані приватному виконавцю, у зв`язку з чим суд вважає правомірним призначення приватним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

17.12.2019 року оцінювачем ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» Постолакіною Л.В. складено звіт про незалежну оцінку майна - нежилого напівпідвального приміщення загальною площею 213,9 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті виконаної оцінки було визначено ринкову вартість об`єкта оцінки в розмірі 1 867 744,00 грн.

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Як зазначив приватний виконавець, 19.12.2019 року ним направлено на адресу боржника копію звіту. На підтвердження доводів в цій частині приватним виконавцем надано докази направлення на адресу боржника кореспонденції, яку отримано останнім 06.01.2020 року. Разом з тим, матеріали справи не містять опису відправлення у зв`язку з чим суд вважає недоведеним факт ознайомлення боржника із результатами оцінки саме 06.01.2020 року.

Окрім цього, ознайомлення представником боржника ОСОБА_4 з матеріалами справи суд також не може вважати датою, з якого починається відлік строку на оскарження оскільки таке ознайомлення відбулось 02.12.2019 року, тоді як звіт про оцінку майна було складено лише 17.12.2019 року.

При цьому судом встановлено, що 29.01.2020 року представник боржника ОСОБА_5 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження, що вбачається з наданих приватним виконавцем доказів, а 06.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, тобто в межах встановленого 10-денного строку, у зв`язку з чим суд не вбачає ні пропуску строку на оскарження ні підстав для його поновлення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України «Про виконавче провадження», або Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

При цьому, оскарження дій приватного виконавця з визначення вартості майна безпосередньо до суду може мати місце у випадку порушення саме приватним виконавцем процедури визначення вартості майна. В разі незгоди сторони виконавчого провадження саме із результатами оцінки, застосуванню підлягають також положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оскаржуючи результати оцінки належного ОСОБА_1 майна, останній зазначає, що суб`єктом оцінки порушено вимоги стандартів в частині порядку проведення оцінки майна, оскільки фактично ознайомлення з об`єктом оцінки не відбулось в повній мірі, що позбавляє суб`єкта оцінки скласти достовірний, повний та неупереджений звіт про оцінку майна. Також заявник зазначає, що оцінювачем при проведенні оцінки обрано порівняльний метод оцінки, суть якого полягає в тому, що оцінювач обирає аналогічні об`єкти для порівняння та зрівнює ринкові ціни, однак при проведенні оцінки оцінювачем обрано об`єкти, що не є релевантними оскільки вони суттєво відрізняються за типом (об`єкт, що є власністю заявника є напівпідвальним приміщенням, тоді як для порівняння обрано підвали), за технічним станом (оцінювачем без проведення огляду належного заявнику приміщення визначено його стан як задовільний, тоді як порівнювані об`єкти знаходяться в незадовільному стані), не вказано місце розташування порівнюваних об`єктів.

Таким чином, вимоги скарги фактично зводяться до порушення порядку проведення оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, який у своїй діяльності є незалежним від приватного виконавця, а приватний виконавець не є особою, відповідальною за результати оцінки майна.

Частиною першою статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон № 2658-III) встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону №2658-ІІІ однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (стаття 13 Закону №2658-ІІІ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Таким чином, суд зазначає, що в разі незгоди з результатами оцінки, заінтересована сторона, в даному випадку ОСОБА_1 , мав право на звернення із заявою про рецензування звіту, що було б належним способом захисту його прав як власника майна, яке в подальшому буде передано на реалізацію. Разом з тим, таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року в справі №344/17186/18, провадження № 61-9281ск19 погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанції, які правильно виходили із того, що заявник не вчиняв визначених чинним законодавством дій на спростування оцінки майна в оспорюваному звіті, зокрема, не заявляла клопотань про проведення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки у разі незгоди з результатами оцінки майна, вона мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. Ураховуючи, що приватним виконавцем не допущено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Оскільки судом не встановлено порушень приватним виконавцем порядку призначення оцінки майна, враховуючи, що заявник не скористався правом на проведення рецензування звіту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 264, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Гоголя, буд. 19, офіс 1), заінтересована особа ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_3 ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 13.05.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов