Справа № 2-4237/10
Провадження № 2-в/185/53/20
У Х В А Л А

21 квітня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Зубкової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-4237/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-4237/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ініціативою суду.

На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, справи, підсудні Калінінському районному суду м.Донецька підсудні Павлоградському міськрайонному суду Донецької області.

В архіві Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутня вищевказана справа.

Учасники справи повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, заявник просив розглянути справу за його відсутності, інші учасники справи про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні наступні судові рішення:

- рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2010 року у справі № 2-4237/10, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості - задоволено повністю;

- рішення Апеляційного суду Донецької області від 17 лютого 2011 року у справі №22ц-1238/2011, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2010 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором кредиту 74418,24 грн., з яких заборгованість за кредитом 5452,73 долара США; нараховані але не погашені відсотки 1370,12 доларів США; пеня 2500 долара США; нарахована але не погашена комісія 324,23 грн.; пеня по комісії 324,23 грн, в іншій частині рішення суду залишено без змін;

- ухвали Калінінського районного суду м.Донецька від 02 вересня 2011 року у справі № 6-121/2011, якою ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочку та встановлення способу виконання рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27.10.2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит`до ОСОБА_1 , про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості суму - відмовлено;

- ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2011 року, якоювідмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Калінінського районного суду м.Донецька від 2 вересня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1грудня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Донецьке регіональне управління, відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції про розстрочку та встановлення способу і порядку виконання рішення.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вивчивши отримані судом матеріали, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині судових рішень.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 258, 260, 493-495 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження справи № 2-4237/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в частині:

- рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2010 року у справі № 2-4237/10, згідно тексту якого

«Справа № 2-4237/10

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року м. Донецьк

Калінінській районний суд м. Донецька в Донецькій області в складі:

головуючої судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Наугольнікової О.В.,

за участю представника

ПАТ «Фінанси та Кредит» - Князєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Калінінського районного суду м. Донецька з позовом до ОСОБА_1 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості у розмірі 747,26гривні+(11777,51дол.США*курс НБУ (7,9124), а всього 93 935,63гривень.

У позовній заяві позивач вказав, що 6 лютого 2007 року між ВАТ Банк Фінанси та Кредит та громадянином ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 53pv-02-07. Відповідно до умов кредитного договору № 53pv-02-07 від 6 лютого 2007 року банк надав, а позичальник отримав кредит у сумі 8 217 ,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 15,00 %річних, що підтверджується заявою на видачу готівки №737/185 від 06.02.2007 року.

Кредитні ресурси отримані отримані Позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля ВАЗ21140-120-20.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 06 лютого 2012 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Згідно п. 4.7 Кредитного договору, Позичальник щомісяця, в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 20,75грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць.

Пунктом 3.5. Кредитного договору передбачено право Банку, зокрема, вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього Договору, у випадку, якщо: б) Позичальник в період дії цього Договору порушував будь-які умови цього Договору, у тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентах, відповідно до п. п. 3.2., 3.3., 4.3., 4.4. цього договору; - припускався інших порушень.

Позичальник неодноразово повідомлявся Банком про необхідність належного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Через неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань, станом на 18 червня 2010 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 747,26гривні+(11777,51дол.США*курс НБУ (7,9124), а всього 93 935,63гривень (дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 63коп.), із яких: заборгованість за кредитом 5 840,73дол.США; нараховані, але непогашені відсотки 1 482,03дол.США; пеня 4 454,75дол.США; нарахована, але непогашена комісія 324,23грн.; пеня по комісії 423,03грн.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. цього Договору, або будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами.

Пунктом 7.2. Кредитного договору передбачено, що він набирає чинності з моменту першої видачі Кредитних ресурсів (їхньої першої частини) та діє до повного виконання Сторонами

Позичальник суттєво порушують умови кредитного договору № 53pv-02-07 від 6 лютого 2007 року, тому позивач змушений виступити з ініціативою дострокового повернення кредитних ресурсів.

Рішенням Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02 вересня 2009 року № 4) з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» статут банку викладено в новій редакції та змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит». Банк є правонаступником щодо всіх прав та зобов`язань Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит в особі Філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором заборгованість перед Банком складає 18 червня 2010 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 747,26гривні+(11777,51дол.США*курс НБУ (7,9124), а всього 93 935,63гривень (дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 63коп.), із яких: заборгованість за кредитом 5 840,73дол.США; нараховані, але непогашені відсотки 1 482,03дол.США; пеня 4 454,75дол.США; нарахована, але непогашена комісія 324,23грн.; пеня по комісії 423,03грн., а також судовий збір у сумі 939, 35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнила заявлені позовні вимоги, у зв`язку з частковим погашенням заборгованості просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит в особі Філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у сумі 89 885,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 5 452, 73 дол. США; нараховані, але непогашені відсотки 1 370, 12 дол. США; пеня 4 454,75 дол. США; нарахована, але непогашена комісія 324,23 грн.; пеня по комісії 324,23 грн., а також судовий збір у сумі 939,35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як встановлено у судовому засіданні 6 лютого 2007 року між ВАТ Банк Фінанси та Кредит та громадянином ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 53pv-02-07. Відповідно до умов кредитного договору № 53pv-02-07 від 6 лютого 2007 року банк надав, а позичальник отримав кредит у сумі 8 217 ,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 15,00 %річних, що підтверджується заявою на видачу готівки №737/185 від 06.02.2007 року.

Кредитні ресурси отримані отримані Позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля ВАЗ21140-120-20.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 06 лютого 2012 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Згідно п. 4.7 Кредитного договору, Позичальник щомісяця, в строк з 1 по 10 число кожного місяця, сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 20,75грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць.

Пунктом 3.5. Кредитного договору передбачено право Банку, зокрема, вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього Договору, у випадку, якщо: б) Позичальник в період дії цього Договору порушував будь-які умови цього Договору, у тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентах, відповідно до п. п. 3.2., 3.3., 4.3., 4.4. цього договору; - припускався інших порушень.

Позичальник неодноразово повідомлявся Банком про необхідність належного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Через неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань, станом на 18 червня 2010 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 747,26гривні+(11777,51дол.США*курс НБУ (7,9124), а всього 93 935,63гривень (дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 63коп.), із яких: заборгованість за кредитом 5 840,73дол.США; нараховані, але непогашені відсотки 1 482,03дол.США; пеня 4 454,75дол.США; нарахована, але непогашена комісія 324,23грн.; пеня по комісії 423,03грн.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. цього Договору, або будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами.

Пунктом 7.2. Кредитного договору передбачено, що він набирає чинності з моменту першої видачі Кредитних ресурсів (їхньої першої частини) та діє до повного виконання Сторонами

Позичальник суттєво порушують умови кредитного договору № 53pv-02-07 від 6 лютого 2007 року, тому позивач змушений виступити з ініціативою дострокового повернення кредитних ресурсів.

Рішенням Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02 вересня 2009 року № 4) з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» статут банку викладено в новій редакції та змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит». Банк є правонаступником щодо всіх прав та зобов`язань Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит в особі Філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором заборгованість перед Банком складає 18 червня 2010 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 747,26гривні+(11777,51дол.США*курс НБУ (7,9124), а всього 93 935,63гривень (дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 63коп.), із яких: заборгованість за кредитом 5 840,73дол.США; нараховані, але непогашені відсотки 1 482,03дол.США; пеня 4 454,75дол.США; нарахована, але непогашена комісія 324,23грн.; пеня по комісії 423,03грн., а також судовий збір у сумі 939, 35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Оскільки кредитний договір є окремим видом зобов`язання, то відповідно до ст. 526 ЦК України повинен виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. А, виходячи з вимог статті 617 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Строк повернення кредиту протягом розгляду цієї справи згідно кредитного договору № 53pv-02-07 від 6 лютого 2007 року спливає 6 лютого 2012 року, але внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх договірних зобов`язань позивач змушений був звернутися до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з істотним порушенням умов договору.

Враховуючи викладене, в силу ст.ст. 543, 554 ЦК України суд приходить до висновку, що відповідачі відповідно до умов кредитного договору, договору поруки зобов`язані виплачувати платежі в строки, вказані в кредитному договорі, проте вони свої обов`язки не виконали, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором на момент звернення у суд. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем 89 885,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 5 452, 73 дол. США; нараховані, але непогашені відсотки 1 370, 12 дол. США; пеня 4 454,75 дол. США; нарахована, але непогашена комісія 324,23 грн.; пеня по комісії 324,23 грн.

Також суд приходить до висновку, що діями відповідачів були порушені вищезгадані договірні зобов`язання, виконання яких було прострочене, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 526, 546, 549 ЦК України, вказана сума заборгованості по кредиту, по відсотках, по пені повинна бути стягнута з відповідачів на користь позивача, при цьому обставин, що звільняють відповідачів від відповідальності за прострочення виконання даного зобов`язання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, тому сплачена позивачем сума судового збору в доход держави у розмірі 939,35 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 543, 546, 549, 554, 610-612, 617, 625, 1050, 1054 ЦК України, Законом України Про банки і банківську діяльність, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом 89 885,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 5 452, 73 дол. США; нараховані, але непогашені відсотки 1 370, 12 дол. США; пеня 4 454,75 дол. США; нарахована, але непогашена комісія 324,23 грн.; пеня по комісії 324,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у сумі 939,35 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Токарєва Н.М.»;

- рішення Апеляційного суду Донецької області від 17 лютого 2011 року у справі №22ц-1238/2011, згідно тексту якого

«Справа 22ц-1238/2011 рік

Головуючий у 1 інстанції Токарєва Н.М.

Категорія 27

Доповідач Прокопчук Л.М.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2011 року

м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі :

Головуючого: судді Жданової В.С.

Суддів Прокопчук Л.М., Могутової Н.Г.

При секретарі Рачинському Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси

та Кредит» до ОСОБА_1 , про виконання зобовязання

та стягнення заборгованості за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , на рішення Калінінського районного суду м. Донецька від

27 жовтня 2010 року , -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та

Кредит» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , про

виконання та стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилалось на

те, що 06 лютого 2007 року між ними укладено кредитний договір, відповідно до

якого відповідач отримав у кредит 8217,00 доларів США з оплатою 15%. Відповідач

зобовязався повернути кредитні ресурси, отримані за договором до 06.02.2012

року. Згідно п. 4.7 Договору відповідач сплачує щомісячну комісійну винагороду

за надання кредитних ресурсів в розмірі 20,75 грн. Пунктом 6.1 договору

передбачена відповідальність за несвоєчасне повернення кредитних ресурсів та

сплати процентів у вигляді пені з розрахунку 1% від простроченої суми за

кожний день прострочення. Відповідач не виконує взятих на себе зобовязань.

Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача загальну

суму заборгованості за кредитом 89885,00 грн., з яких заборгованість за

кредитом 5452,73 дол. США, нараховані, але непогашені відсотки 1370,12 дол.

США, пеня 4454,75 дол. США, нарахована, але непогашена комісія 324,23 грн.,

пеня по комісії 324,23 грн. (а.с. 3-4, 44).

Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня

2010 року позовні вимоги задоволені:з ОСОБА_1 на користь банку стягнута

заборгованість за кредитом 89885,00 грн., з яких заборгованість за кредитом

5452,73 дол. США; нараховані, але не погашені відсотки 1370,12 дол. США; пеня

4454,75 дол. США; нарахована, але не погашена комісія 324,23 грн.; пеня по

комісії 324,23 грн. та понесені судові витрати.

Відповідач приніс апеляційну скаргу на рішення суду з

мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з

ясування судом обставин справи. Він не згоден з розміром заборгованості за

договором. Не згоден з тим, що з нього була стягнута пеня в сумі 4454,75 дол.

США, вважає, що її розмір повинен бути меншим. Не згоден з тим, що стягнута

комісія та пеня по ній. Крім того посилається на те, що суд не врахував його

майнового стану.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач просив задовольнити

апеляційну скаргу.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, представника позивача,

дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід

задовольнити частково, а рішення суду в частині стягнення пені змінити з

наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2007 року між ними

укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит

8217,00 доларів США з оплатою 15%. Відповідач зобовязався повернути кредитні

ресурси, отримані за договором до 06.02.2012 року. Згідно п. 4.7 Договору

відповідач сплачує щомісячну комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів

в розмірі 20,75 грн. Пунктом 6.1 договору передбачена відповідальність за

несвоєчасне повернення кредитних ресурсів та сплати процентів у вигляді пені з

розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідач

не виконує взятих на себе зобовязань. Пунктом 3.5 договору передбачено право

банку, зокрема, вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати

нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору у

випадку, якщо позичальник в період дії договору порушував будь-які умови

договору, у тому числі несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював

зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або

процентах. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходив з того, що

відповідач неналежно виконував свої зобовязання за договором.

Проте повністю з висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути

зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за

наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні статті 551 ЦК України можна вважати

ступінь виконання зобов`язання боржником, наприклад, дострокове погашення

кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан

боржника, інші інтереси сторін (а не лише боржника), які заслуговують на увагу.

Апеляційним судом встановлено, що після предявлення позову

відповідачем здійснено часткове погашення (500 дол. США) заборгованості за

кредитним договором, що було підставою для зменшення суми позову.

З огляду на зазначену обставину, а також враховуючи майновий стан

позичальника, наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка не

працює, та того факту, що непомірні для сім`ї грошові зобов`язання негативно

відобразяться на утриманцях, апеляційний суд вважає за можливим застосувати

правило ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки до 2500 дол. США,

частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Оскільки судом зменшена сума пені, то підлягає зменшенню і в цілому

загальна сума заборгованості за договором з урахуванням курсу долара США,

зазначеного в рішенні суду 7,9124.

Доводи апеляційної скарги в іншій частині не заслуговують на увагу.

Закон України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР "Про відповідальність

за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", на який посилається в

апеляційній скарзі відповідач не може бути застосований до правовідносин

сторін, оскільки відповідно до його преамбули він регулює договірні

правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо

відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами

зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від

форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти

підприємницької діяльності.

Виплата комісійної винагороди та відсотків по ній передбачена п.4.7,

6.1 укладеного між сторонами договору, який підписано відповідачем. Тому

посилання в апеляційній скарзі на те, що йому не відомо про нарахування

вказаних виплат не можуть бути прийняти до уваги.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

частково.

Рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня

2010 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного

акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором

кредиту 74418,24 грн., з яких заборгованість за кредитом 5452,73 долара США;

нараховані але не погашені відсотки 1370,12 доларів США; пеня 2500 долара США;

нарахована але не погашена комісія 324,23 грн.; пеня по комісії 324,23 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту

проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана до суду касаційної

інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення

апеляційного суду.

Головуючий Судді»;

- ухвали Калінінського районного суду м.Донецька від 02 вересня 2011 року у справі № 6-121/2011, згідно тексту якої

«Справа № 6-121/2011

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2011 року

Калінінській районний суд міста Донецька Донецької області в складі:

головуючої судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Даткової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку заяву ОСОБА_1 про розстрочку та встановлення способу і порядку виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2010 року Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та кредит`звернувся з позовом до ОСОБА_1 , про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості суму в розмірі 93935. 63 грн.

27.10.2010 року Калінінський районний суд м. Донецька виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», стягнув з ОСОБА_1 суму розмірі 89 885, 00 грн.

ОСОБА_1 30.11.2010 року була подана апеляційна скарга на рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27.10.2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит`до ОСОБА_1 , про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості суму в розмірі 89 885, 00 грн.

17 лютого 2011 року було винесено рішення апеляційним судом Донецької області, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Калінінського районного суду від 27 жовтня 2010 року було змінено, було стягнено з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит`заборгованість за договором кредиту 74418, 24 грн., з яких заборгованість за кредитом 5452, 73 долара США, нараховані але непогашені відсотки 1370, 12 доларів США, пеня 2500 долара США, нарахована але непогашена комісія 324, 23 грн, пеня по комісії 324, 23 грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

26.07.2011 року ОСОБА_1 звернулося до суду з заявою про розстрочку та встановлення способу виконання рішення суду.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 просив задовольнити його заяву про розстрочку та встановлення способу виконання рішення суду, пояснення дав аналогічно тим, що вказані у його заяві.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 пояснення дала аналогічно тим, що вказала у своїх запереченнях.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення відбуваються за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім*ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових рішеннях може відстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяву про розстрочку та встановлення способу виконання виконання судового рішення, суд дійшов до висновку, що передбачених законом підстав для задоволення заяви про розстрочку та встановлення способу виконання рішення суду не встановлено тому ОСОБА_1 у задоволенні заяви- відмовити.

Керуючись статтями 373, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розстрочку та встановлення способу виконання рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27.10.2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит`до ОСОБА_1 , про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості суму - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М.Токарєва

02.09.2011»;

- ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2011 року, згідно тексту якої

«У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2011 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Олійник А.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калінінського районного суду м.Донецька від 2 вересня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк«Фінанси та Кредит» в особі філії Донецьке регіональне управління, відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції про розстрочку та встановлення способу і порядку виконання рішення,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Калінінського районного суду м.Донецька від 2 вересня 2011року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 1 грудня 2011 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення та встановлення способу виконання рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2010 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про виконання зобовязання та стягнення заборгованості.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права при їх постановленні.

На підставі наведеного та керуючись п.5 ч.3 ст.328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Калінінського районного суду м.Донецька від 2 вересня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1грудня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Донецьке регіональне управління, відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції про розстрочку та встановлення способу і порядку виконання рішення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України А.С. Олійник

з розгляду цивільних і кримінальних справ».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона