Провадження № 2/638/1531/20
24.04.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шестака О.І.,
за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
В обгрунтування зазначених вимог позивач зазначає, що 27.09.2016, о 09:00 год., на регульованому перехресті пр. Перемоги з пр. Л. Свободи в м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Sierra», державний номер НОМЕР_2 , автомобіля швидкої та невідкладної медичної допомоги «Peugeot Boxer», державний номер НОМЕР_1 . Під час ДТП був пошкоджений автомобіль швидкої та невідкладної медичної допомоги «Peugeot Boxer», державний номер НОМЕР_1 , чим позивачу була спричинена матеріальна шкода.
Крім того, вказує позивач, в матеріалах справи міститься висновок судової автотехнічної експертизи від 23.02.2018 №5480, про що судом було указано в зазначеній постанові, який чітко визначив, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Peugeot Boxer» для водія автомобіля «Ford Sierra» ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 3.2. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Ford Sierra» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 3.2. Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, зазначає позивач, Дзержинським районним судом м. Харкова ОСОБА_1 був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було закрито в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Позивач не звертався до страхової компанії, користуючись своїм правом вимоги відшкодування майнової шкоди її заподіювачем.
Ухвалою судді від 13.11.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.03.2020 замінений позивач КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» у справі за позовом КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, його правонаступником Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень, а також відзиву від нього до суду не надходило.
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, з мотивувальної частини указаної постанови вбачається, що за результатом розгляду зазначеного адміністративного матеріалу суддею встановлена наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 27.09.2016 за таких обставин: 27.09.2016, о 09:00 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобiлем «Форд», д.н. НОМЕР_2 , по пр. Перемоги на зелене світло на регульованому перехресті з пр. Л. Свободи в м. Харкові, не надав дорогу та не забезпечив безперешкодний проїзд автомобілю швидкої допомоги «Пежо», д.н. НОМЕР_1 , який рухався по пр. Л. Свободи з увімкненим синім проблисковим маячком на червоне світло світлофору, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження.
Суд також посилається на висновок комісійно-судової автотехнічної експертизи №5480 від 23.02.2018, згідно якого в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Пежо» для водія автомобіля «Форд» ОСОБА_1 визначалась виконанням ним вимог п.п. 10.1, 3.2 Правил Дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Форд» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 3.2 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Пошкоджений під час ДТП транспортний засіб «Peugeot Boxer», державний номер НОМЕР_1 , належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .
Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що між порушенням правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 та завданою матеріальною шкодою позивачу є прямий причинний зв`язок.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжного доручення №3502 від 11.09.2019 при зверненні до суду з зазначеним позовом позивачем сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 76-82, 95, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Шестак О.І.