Справа № 428/8833/19
Провадження № 2/428/1166/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15.05.2019 між КС «Імперіал ЛТД» (надалі Цедент) та ОСОБА_2 (надалі Цесіонарій) був укладений договір відступлення права вимоги (далі договір Цесії), згідно з яким Цедент в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 4823 від 27.03.2015 (надалі Договір), укладеним між Цедентом і ОСОБА_3 .

Таким чином, Позивач за даною позовною заявою є ОСОБА_2 .

27.03.2015 між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 (далі Відповідач) був укладений кредитний договір № 4823 (Далі - Кредитний договір), згідно з яким КС «Імперіал ЛТД» надав Відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання.

27.03.2015 КС «Імперіал ЛТД» видав відповідачу транш по кредитній лінії у розмірі 4300,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання.

Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 60 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань Відповідачем.

За згодою сторін (п. 3.3 Кредитного договору та Додаток № 1 до Кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит.

Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, Відповідач постійно порушує графік сплати кредиту, а саме, не сплачує по кредиту взагалі.

Станом на 15.05.2019 сума позовних вимог за кредитним договором № 4823 від 27.03.2015 становить 4696,81 грн., в т.ч. сума позовних вимог зі сплати основного боргу 3812,03 грн., заборгованість зі сплати відсотків 884,78 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з заявою ОСОБА_3 від 27.03.2015 адресованою кредитному комітету Кредитної спілки «Імперіал ЛТД», остання просить надати їй кредит (у вигляді кредитної лінії).

Згідно з заявою ОСОБА_3 від 27.03.2015 адресованою голові правління Кредитної спілки «Імперіал ЛТД», остання просить надати їй черговий транш кредитної лінії у розмірі 4300,00 грн. в рамках ліміту.

Згідно з копією договору кредитної лінії № 4823 від 27.03.2015, укладеного між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , КС «Імперіал ЛТД» надав ОСОБА_3 кредитну лінію у розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 договору становить 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 60 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем.

Згідно з копією договору застави від 27.03.2015, укладеного між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору № 4823 від 27.03.2015, передала у заставу побутову техніку та меблі вартістю 10000,00 грн., а КС «Імперіал ЛТД» прийняв у заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності.

Згідно з договором відступлення права вимоги від 15.05.2019, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 КС «Імперіал ЛТД» передає ОСОБА_2 , а остання набуває право вимоги, належне КС «Імперіал ЛТД», і стає кредитором за кредитним договором № 4823 від 27.03.2015, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» і ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» є юридичною особою з організаційно-правовою формою - Кредитна спілка, види діяльності - інші види грошового посередництва та інші види кредитування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, передбачених цією статтею, зокрема договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Відступлення права за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

На відносини цесії поширюється положення про договір купівлі-продажу, оскільки частиною третьою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

У п. 2.1 договору цесії передбачено, що ОСОБА_2 (цесіонарій) набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов`язання - повернути кошти, одержані в рахунок договору кредитної лінії № 4823 від 27.03.2015 року, повернути нараховані відсотки за користування кредитними коштами та виконати свої зобов`язання у повному обсязі, передбачені договорами, укладеними між цедентом і боржником.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, або в силу прямої вказівки закону.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи не містять доказів того, що договір відступлення права вимоги від 15.05.2019 року, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 , в установленому законом порядку визнавався недійсним з підстав його укладення з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки.

Згідно з п. 11 ч. 1 вказаної статті провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, так як такі повноваження цим законом не передбачені.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 та у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 642/1269/16-ц.

Отже, спірні зобов`язання виникають із кредитного договору, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , надання кредитних коштів здійснено за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки, тому такі зобов`язання тісно пов`язані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивачки не підлягають задоволенню саме з тих підстав, що відступлення права вимоги КС «Імперіал ЛТД» не спричиняє правових наслідків.

За таких обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. С. Посохов