ПОСТАНОВА

іменем України

13 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 401/1487/19

провадження № 22-ц/4809/788/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивач Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року у складі судді Андріянової С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» (далі по тексту КС «Перше Кредитне Товариство») звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказала, що 09 червня 2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір CB-1/0214/08/834#, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 11 243 грн. Зазначала, що договором також передбачено зміну тривалості позовної давності до 10 років, порядок та умови погашення кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, та встановлена відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені в розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 127633 грн 83 коп, яка складається з 7194 грн 57 коп залишку боргу за тілом кредиту; 40632 грн 15 коп заборгованості за відсотками за користування кредитом, 79807 грн 11 коп заборгованості по пені за прострочення платежів. Посилалась на те, що останній раз відповідач добровільно сплатив кошти за кредитним договором 30 квітня 2010 року у сумі 450 грн. Оскільки ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Перше Кредитне Товариство» загальну суму боргу у розмірі 127 633 грн 83 коп, у тому числі залишок боргу за тілом кредиту у розмірі 7 194 грн 57 коп, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 40632 грн 15 коп, заборгованість по пені за прострочення платежів - 79 807 грн 11 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Перше Кредитне Товариство».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 09 червня 2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір CB-1/0214/08/834#, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 11 243 грн. на придбання двох металопластикових вікон, балконного блоку, балконних дверей та будівельних матеріалів, строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,164 % від суми залишку кредиту за кожен день користування, та сплатою пені у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів (а.с.4).

Відповідно до п. 4.2, 4.5, 9.5 укладеного договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредитодавцю суму кредиту у розмірі та в строки згідно з додатком №1 до цього договору. При простроченні сплати частини кредиту або всієї суми кредиту позичальник зобов`язаний сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного залишку і строку користування кредитом, включаючи день погашення. У випадку прострочення позичальником, незалежно від причин прострочення, строку сплати нарахованих процентів за користування кредитом або повернення частини або всієї суми кредиту більш, ніж на 1 (один) місяць з моменту настання дати сплати відповідно до п.п. 2.1, п.п. 4.4 і додатку №1, позичальник зобов`язаний негайно сплатити всю суму заборгованості, нараховані проценти і пеню, повернути кредитодавцю всю суму кредиту.

Згідно з п.п.7.1.1 договору кредитодавець має право вимагати від позичальника виконання умов цього Договору.

Відповідно до п.12.7 договору сторони домовились, що до правовідносин, пов`язаних з укладанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.

Згідно з наданим позивачем розрахунком у ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 24 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 127633 грн 83 коп, яка складається з 7194 грн 57 коп залишку боргу за тілом кредиту; 40632 грн 15 коп заборгованості за відсотками за користування кредитом, 79807 грн 11 коп заборгованості по пені за прострочення платежів(а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким цим висновком суду з таких підстав.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

До правовідносин, що виникли за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи викладене право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Встановлено, що пунктом 2.1. укладеного договору від 09 червня 2008 року сторони визначили, що строк дії договору становить 36 місяців, а пунктом 4.4. договору - термін щомісячного виконання зобов`язання, а саме до 09 числа кожного місяця.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 у період з 09 червня 2008 року виконував свої зобов`язання за кредитним договором та останній платіж було внесено 30 квітня 2010 року у розмірі 450 грн (а.с.6).

Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти щомісячними платежами згідно з графіком платежів (додаток № 1 до кредитного договору).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість вимог КС «Перше Кредитне Товариство» щодо визначеної суми залишку боргу за тілом кредиту, тому в цій частині оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують обставини та докази щодо одержання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 11243 грн., з яких залишок неповернутого тіла кредиту складає 7194 грн 57 коп та підлягає стягненню на користь позивача.

Проте КС «Перше Кредитне Товариство»пред`являючи вимоги про стягнення боргу, просила у тому числі, крім залишку боргу за тілом кредиту, просила стягнути інші складові, зокрема заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості по пені за прострочення платежів (а.с.3).

Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 28 березня 2018 року вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Із зазначеного вище можна зробити висновок, що проценти та пеня мали б нараховуватися до закінчення строку дії кредитного договору, а саме до 09 червня 2011 року. Проте, оскільки розрахунок заборгованості здійснено позивачем неналежним чином, щомісячний розрахунок заборгованості у матеріалах справи відсутній (а.с.6), колегія суддів позбавлена можливості стягнути проценти за користування кредитом та пеню станом на 09 червня 2011 року.

Отже помилковим є висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову кредитної спілки в частині стягнення відсотків та пені за прострочення платежів поза межами строку дії кредитного договору (09 червня 2011 року), оскільки їх нарахування законом не передбачено. В спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскаржене рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати в частині стягнення на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 40632 грн 15 коп та заборгованості по пені за прострочення платежів у розмірі 79807 грн 11 коп, відмовивши у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 108 грн 34 коп, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги по справі у розмірі 2718 грн. 98 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 40632 грн 15 коп, заборгованості по пені за прострочення платежів у розмірі 79807 грн 11 коп та стягнення 1921 грн судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» (, 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104) 108 (сто вісім) грн 34 коп судових витрат за подання позовної заяви.

Стягнути з Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» (, 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104) на користь ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн 98 коп. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний