Номер провадження 2/243/1393/2020
Номер справи 243/3181/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«04» травня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за Заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за Заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, на тимчасово окупованій території України, померла ОСОБА_3 .

08 липня 2015 року ОСОБА_3 склала Заповіт , який нотаріально посвідчила та яким призначила спадкоємцем свого майна ОСОБА_2

14 вересня 2019 року в Центральному районному у місті Маріуполі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області Бондар В.В. на підставі Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, отримала Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 вона в межах 6-місячного строку, звернулася до приватного нотаріуса з Заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом на недоотриману ОСОБА_3 за життя пенсію і нотаріусом була відкрита Спадкова справа 19 вересня 2019 року.

З Відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, наданої на Запит приватного нотаріуса вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №2262. На дату смерті ОСОБА_3 залишились наявні суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 15707,52 грн., але означені суми не включаються до складу спадщини згідно ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також зазначено, що зазначені суми виплачуються , якщо звернення за ними надійшло до органу Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вона звернулася до відповідача з Заявою про отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , однак 10 січня 2020 року отримала Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, де зазначено про те, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що підлягає виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки та дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Одночасно зазначено, що у період з квітня 2019 року по жовтень 2019 року після смерті пенсіонера, до органів Пенсійного фонду України, не надходила заява щодо виплати недоотриманої пенсії.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказує на те, що нею пропущено шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г., ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом серії НОМЕР_1 зареєстроване у реєстрі за № 230 на недоотриману пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 15707,52 гривень, яка була нарахована померлій ОСОБА_3 , згідно Довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 14013/03-04 від 04 жовтня 2019 року.

Просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , на її, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , користь в порядку спадкування за Заповітом, недоотриману пенсію 15707,52 грн., яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та судові витрати по справі у сумі 840,80 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Д`яконова К.І., яка діє на підставі Ордеру, серія НОМЕР_3 (а.с. 20) в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 04 травня 2020 року до суду надала Клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 29, 35, 36), причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за Заповітом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи чинних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого Центральним районним у місті Маріуполі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 14 вересня 2019 року складено відповідний Актовий запис № 2040 (а.с.16).

Норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року.

Відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норми права у випадку колізії» та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 «Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами», при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно - правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

У даному випадку померла ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаний факт підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №10413/03-4 від 04 жовтня 2019 року.

Отже, Закон № 2262 є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 06 грудня 2019 року звернулася до відповідача з Заявою про отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , однак 10 січня 2020 року отримала Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, де зазначено про те, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що підлягає виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки та дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Одночасно зазначено, що у період з квітня 2019 року по жовтень 2019 року після смерті пенсіонера, до органів Пенсійного фонду України, не надходила заява щодо виплати недоотриманої пенсії (а.с. 15 та зворот).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г., внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру: реєстрація спадкової справи 19 вересня 2019 року за № 64768233, номер у нотаріуса 33/2019 (а.с.10).

З Відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, наданої на Запит приватного нотаріуса вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №2262. На дату смерті ОСОБА_3 залишились наявні суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 15707,52 грн., але означені суми не включаються до складу спадщини згідно ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також зазначено, що вказані суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органу Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с 50 зворот).

Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. 03 лютого 2020 року ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом, серії НОМЕР_1 , зареєстроване у реєстрі за № 230, на недоотриману ОСОБА_3 пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 15707,52 гривень, яка була нарахована померлій ОСОБА_3 , що підтверджується Довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області № 14013/03-04 від 04 жовтня 2019 року (а.с. 17).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача на її користь неодержану ОСОБА_3 за життя пенсію, яка після її смерті увійшла до спадкового майна, про що Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. 03 лютого 2020 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом.

Тобто правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право на спадщину за Заповітом, НОК 671164, зареєстрованого у реєстрі за № 230, спадкова справа 33/2019, на недоотриману пенсію в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року в сумі 15707,52 гривень, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі Довідки № 10413/03-4 від 04 жовтня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Тобто, до складу спадщини увійшла пенсія, яка була нарахована, але не виплачена ОСОБА_3 , тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2020 року складає 2102,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 22 ).

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за Заповітом у розмірі 15707,52 грн., в повному обсязі, а тому з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227, 1261 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за Заповітом - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за Заповітом, не виплачену ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 15707,52 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сім грн. 52 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн. (Вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 04 травня 2020 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова