Справа №: 398/3202/19
провадження №: 2/398/209/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" травня 2020 р., Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Ніколаєва М.В., з участю секретарів судового засідання Безкоровайної А.І., Василяки І.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Стенюхіна Ірина Володимирівна, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку позовного провадження з позовом про встановлення факту проживання її однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років (з грудня 2012 року до часу відкриття спадщини) з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з грудня 2012 року вона та ОСОБА_5 почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Шлюб не реєстрували, оскільки не було потреби. Спочатку проживали в квартирі її батьків, а в 2014 році переїхали проживати до квартири АДРЕСА_1 . Протягом всього періоду, що вони проживали разом з ОСОБА_5 , він постійно хворів, на лікування витрачались сумісні кошти. В 2016 році ОСОБА_5 отримав третю групу інвалідності. За час спільного проживання вони тримали свою пасіку та нажили спільне сумісне майно, в чому допомогли її батьки. Ними було нажито майно у вигляді: автомобіля марки Opel Frontera, НОМЕР_1 .; платформи для бджіл на 35 вуликів; пасіки; моторного човна; риболовних снастей, бензопили, болгарки, дрелі та інших інструментів, а також гаражу АДРЕСА_6. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , не приймав участі в купівлі вищевказаного майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер ОСОБА_5 , не залишивши заповіту. Позивач взяла на себе всі матеріальні витрати під час похорону, про що свідчать чеки з ритуального бюро та кафе «Риф». У червні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено на тій підставі, що вона не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання зі спадкодавцем повинен встановити суд. Тобто без рішення суду позивач не може оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину. До нотаріуса звернувся також і син померлого - відповідач ОСОБА_4 .. На сьогоднішній день між нею та відповідачем виник спір з приводу спадкування автомобіля марки Opel Frontera, НОМЕР_1 . Тому і виникла необхідність звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.09.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.11.2019 року у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, та просили задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на даний час перебуває за межами міста, і саме йому доручив представляти його інтереси в суді. Крім того, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що на його думку обставини викладені в позові є недостатніми для задоволення позову. Свою позицію невизнання позову представник відповідача обґрунтовує тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 398/701/17 від 19.06.2018 року встановлено що ОСОБА_1 не проживала зі своїм колишнім чоловіком з 2013 року, а не з грудня 2012 року, тому представник відповідача вважає, що можна припустити, що позивач почала стосунки з ОСОБА_5 саме у 2013 році. Крім того, на думку представника відповідача, факт не проживання позивачки з померлим однією сім`єю підтверджується тим, що ОСОБА_5 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а також тим, що ОСОБА_5 з 2014 року до 2016 року працював в іншій місцевості, тому в даний період часу вони з позивачем не вели спільне господарство.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 11.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Померлий ОСОБА_5 відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням.

Згідно довідки ПП «ОСОБА_8.», ОСОБА_1 12 березня 2019 року провела поховання ОСОБА_5 за свій рахунок.

Відповідно до довідки №88, виданої 04.06.2019 року ОСББ «Берізка-143/3», ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 з 11.06.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 і вела сумісне господарство за адресою АДРЕСА_2 .

На підтвердження факту спільного проживання сторін, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано копії сімейних фотокарток, в судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт відображення на фото в колі сім`ї позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56605840 від 21.06.2019 року, 21.06.2019 року приватним нотаріусом Стенюхіною І.В. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 36/2019.

Відповідно до копії вказаної спадкової справи, що надійшла суду від приватного нотаріуса Стенюхіної І.В., вбачається наступне.

21.06.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач.

11.07.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач.

Як вбачається з довідок ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року та №99 від 11.07.2019 року, що знаходяться у матеріалах спадкової справи, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , на момент його смерті за вищевказаною адресою також постійно проживала без реєстрації ОСОБА_1 .

Факт реєстрації померлого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується також наявною у матеріалах спадкової справи довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради № 1730/103/16 від 26.06.2019 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 20.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьком відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_5 .

18.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до розгляду цивільної справи № 398/2310/19 за її позовом до ОСОБА_4 про усунення особи від права на спадкування за законом.

Листом приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. №408/01-16 від 01.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено, що на підставі ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на його ім`я зупинено до вирішення судом справи за позовом ОСОБА_1 про усунення особи від права на спадкування за законом.

Відповідно до копії довідки № 12.33.62-4189 вих.-20 від 04.05.2020 року, наданої Новоукраїнською місцевою прокуратурою Кіровоградської області на адвокатський запит адвоката Боровського В.А., вбачається, що ОСОБА_5 працював на посаді водія прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області з 03.07.2013 року (наказ прокурора Бобринецького району від 03.07.2013 року №8) по 27.02.2015 року (наказ прокурора Бобринецького району від 27.02.2015 року №4).

Квартира, в якій спільно проживала позивачка та померлий ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , належить батькові позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири № 1910 від 11.06.2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22821406 від 11.06.2014 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 18.10.1973 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_8 від 06.08.1994 року.

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_7 повідомив суду, що дуже добре знає позивачку та її сім`ю, так як вона є донькою його товариша. З 2012 року ОСОБА_1 почала спільно проживати сім`єю в квартирі її батька, як чоловік та дружина з померлим ОСОБА_5 , до моменту його смерті. Свідок повідомив, що прізвища ОСОБА_5 він не знає, але після надання судом для огляду фотографій, які містяться в матеріалах справи, він підтвердив, що на фото зображений саме той ОСОБА_5 , з яким проживала позивач, а сторони підтвердили та не заперечували, що на фотознімках відображений ОСОБА_5 . Він (свідок) з ОСОБА_5 їздив на рибалку. Батько ОСОБА_1 купив у нього вулики, після чого ОСОБА_1 з ОСОБА_5 спільно займались пасікою. ОСОБА_5 називав ОСОБА_1 своєю дружиною, вони вели спільне господарство. Коли не вистачало грошей, батько ОСОБА_1 допомагав їм грошима, у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був спільний бюджет. Коли ОСОБА_5 помер , то похованням займалась ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , повідомила суду, що вона є рідною тіткою позивачки, їй відомо що з 2012 року остання проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 . З 2013 року вона (свідок), як голова спілки інвалідів « ОСОБА_9 », співпрацювала з їх сім`єю, так як у матері ОСОБА_5 в с. Новий Стародуб є багато земель, на яких ОСОБА_5 з ОСОБА_1 вирощували овочі та продавали їх спілці по цінам нижче ринкових, а також розвозили дані продукти по домівкам інвалідів. ОСОБА_5 сам був інвалідом у зв`язку з хворобою серця. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом, як чоловік та дружина, разом відпочивали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом з ними проживав син ОСОБА_1 від першого шлюбу, ОСОБА_5 також забезпечував його матеріально. У них був автомобіль, який вони купили за спільні кошти, які відкладали для його купівлі. Всі витрати у них вчинялись за спільні кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , повідомив суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 знає з підліткового віку, так як вони всі проживали в одному районі та товаришували часто відпочивали в одній компанії. З 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали спільно проживати, як чоловік та дружина на орендованій квартирі, а в 2014 році почали жити в квартирі, яку їм купив батько ОСОБА_1 . Вони вели спільне господарство, у них був спільний бізнес, вони займались вирощуванням овочів та їх продажем, мали пасіку та продавали мед. В їх спільному володінні був автомобіль Опель, який вони потім продали і купити також Опель, тільки моделі Фронтера. Дані автомобілі вони купували за спільні кошти. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не уклали шлюб, оскільки ОСОБА_1 судилась з колишнім чоловіком, а тому це вплинуло на питання про укладення шлюбу. Син ОСОБА_1 від першого шлюбу проживав з ними. ОСОБА_5 з 2012 року працював водієм в м. Бобринець, однак приїздив в м. Олександрія в спільну з ОСОБА_1 квартиру, де вони жили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що ОСОБА_1 є його рідною донькою. З кінця 2012 року його донька почала проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина, з ОСОБА_5 . Спочатку вони проживали разом з ним та його дружиною, у їх квартирі, а потім, коли він побачив, що у них створилась міцна та дружна родина, то у 2014 році купив їм квартиру, куди вони і переїхали проживати разом з сином ОСОБА_1 від першого шлюбу. В 2013 році він купив їм 10 вуликів та потім вони розвили бізнес і в них вже було 32 вулика. Мед від пасіки вони продавали. У ОСОБА_5 були паї в с. Новий Стародуб , на яких вони вирощували овочі та також їх продавали. Кошти за продану продукцію вони не ділили, у них був спільний бюджет. ОСОБА_5 часто хворів, у нього були проблеми з серцем. У них був автомобіль "Жигулі", а коли ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням допомогти купити іншу машину, він йому допоміг фінансово і вони купили автомобіль "Опель". Кошти, які він їм позичав, вони частково йому віддавали. ОСОБА_5 залишив своїй попередній сім`ї квартиру. Свідок також зазначив, що його донька разом з ОСОБА_5 спільно проживали, відпочивали та вели спільне господарство, як чоловік та дружина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вона знала, вони товаришували та дружили сім`ями. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почали проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина з грудня 2012 року. Їх сім`ї в грудні 2012 року святкували їх рішення жити разом. Вони вели спільне господарство, святкували свята, відпочивали. Спочатку вони винаймали квартиру, а потім батьки ОСОБА_1 купили їм квартиру і вони переїхали туди проживати з сином ОСОБА_1 від першого шлюбу. За спільне проживання вони купили автомобіль "Опель", який потім продали та купили інший "Опель Фронтера ". Купівлю даної машини вони спільно з ОСОБА_1 і ОСОБА_5 обговорювали, обирали різні варіанти автомобілів. У них була пасіка, яку вони розширювали. На пасіку та город вони їздили разом. Вони планували весілля на весну того року, коли помер ОСОБА_5 . Вона особисто знає ОСОБА_5 більше 20 років. ОСОБА_5 розірвав шлюб з першою жінкою в 2009 або 2010 році, а ОСОБА_1 розірвала шлюб зі своїм першим чоловіком в 2011 році. Після розірвання шлюбу з першим чоловіком, ОСОБА_1 з ним спільно не проживала. ОСОБА_5 в період з 2014 по 2016 роки працював в м. Бобринець, однак кожну п`ятницю він приїжджав до м. Олександрії до ОСОБА_1 , а в понеділок, рано вранці їхав до м. Бобринець. Коли виявлялась можливість приїхати в м. Олександрію, він приїздив до ОСОБА_1 і серед неділі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_5 . Вони почали проживати в будинку, в якому проживає і вона з 2014 року. Вважає, що вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, оскільки постійно їх бачила разом, вони разом ходили в магазин за покупками, до них приходили друзі, вони вели себе як і всі звичайні сім`ї. Вона навіть і не думала, що вони не одружені. Разом з ними в даній квартирі проживав син ОСОБА_1 від першого шлюбу.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно ст. 74 СК України якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя).

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже, із змісту ст. 74 СК України вбачається, що вказана норма поширюється на правовідносини чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, тобто мають фактичні шлюбні відносини та не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

У відповідності до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно роз`яснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, відповідно до п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З досліджених судом доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 мають спільні світлини, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. З вказаних світлин, а також з матеріалів справи вбачається, що сторони мали приязні стосунки, спільно проживали, мали спільний побут, проводили разом дозвілля, відпочивали, мали спільних друзів, вели спільне господарство та здійснювали спільні витрати, тобто мали взаємні права та обов`язки. Вказане підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків, які вказали, що сторони проживали як сім`я з грудня 2012 року з усіма притаманними подружжю відносинами.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що він не вважає доведеним той факт, що позивач та померлий ОСОБА_5 спільно проживали як сім`я саме з грудня 2012 року, мотивуючи свою позицію тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 не проживала зі своїм колишнім чоловіком з 2013 року, а не з грудня 2012 року, тому представник відповідача вважає, що можна припустити, що позивач почала стосунки з ОСОБА_5 у 2013 році.

Суд не погоджується з даними доводами представника відповідача, виходячи з наступного. Дійсно, у рішенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року у справі № 398/701/17 зазначено, що ОСОБА_1 у 2013 році разом з дітьми виїхала проживати із квартири АДРЕСА_4 . Проте, постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.10.2018 року вказане рішення суду скасоване, та ухвалено нове. Тому суд не вбачає підстав посилатися на факти, що були встановлені у рішенні суду, яке скасоване. Крім того, у постанові Кропивницького апеляційного суду від 25.10.2018 року зазначено, що станом на 2013 рік ОСОБА_1 припинила проживання у квартирі АДРЕСА_4 . Тобто вказаним судовим рішенням встановлено лише той факт, що станом на 2013 рік ОСОБА_1 вже не проживала у квартирі з колишнім чоловіком.

Крім того, на думку представника відповідача, факт не проживання позивачки з померлим однією сім`єю підтверджується тим, що ОСОБА_5 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а також тим, що ОСОБА_5 з 2014 року до 2016 року працював і проживав іншій місцевості, тому в даний період часу вони з позивачем не вели спільне господарство.

Суд зазначає, що факт різної реєстрації місця проживання, а також той факт, що померлий працював в іншій місцевості, в даному випадку в прокуратурі Бобринецького району Кіровоградської області, не виключає факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5 та ведення ними спільного господарства. Так, в судовому засіданні свідки одностайно повідомили суд, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 спільно проживали як сім`я та вели спільне господарство з грудня 2012 року, незважаючи на факт роботи в певний період ОСОБА_5 у м. Бобринці Кіровоградської області, так як на вихідні, і навіть посеред тижня він постійно приїздив до ОСОБА_1 , де вони проживали у спільній квартирі, яка була придбана батьком позивачки.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2012 року позивачки ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , тобто факт наявності між ними усталених відносин, що притаманні подружжю.

Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна майнових прав позивачки щодо спільно нажитого із померлим майна.

На підставі викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.12, 13, 76, 89, 259, 264, 265, 268, 273, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2012 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_9 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 ;

Приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіна Ірина Володимирівна, місце знаходження: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, буд. 68.

Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.

Суддя М.В. Ніколаєв