Провадження № 2/369/1304/20
12.03.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рубежівська" про визнання права на завершення процедури приватизації,
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, Горенської сільської ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рубежівська" про визнання права на завершення процедури приватизації. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що після смерті його матері ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі право на земельну частку (пай), до якої увійшли кілька земельних ділянок. Він в установлений законом строк прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Також, постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належать померлій ОСОБА_2 .
Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на частку багаторічних насаджень (саду) № НОМЕР_1 , що знаходиться на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, виділена в натурі і складає 0,3261 га; на частку ріллі осушеної (пойми) № НОМЕР_2 знаходиться на території Гореницької сільської ради, виділена в натурі і складає 0,8797 га.
При розгляді справи ОСОБА_1 подав уточнену заяву. Просив суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації на земельну частку (пай) багаторічні насадження (саду) № НОМЕР_1 , площею 0,3261га, розташованої в межах Михайлівсько-Рубежівська сільської ради Києво-Святошинського район Київської області; право на завершення процедури приватизації на земельну частку (пай) ріллі осушеної (пойми) № НОМЕР_2 площею 0,8797га, розташованої на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського район Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування.
При розгляді справи позивач позов підтримав. Просив задоволити.
Представники Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до судового засідання не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вислухавши сторін, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.
Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Бучанської міської ради Київської області.
Померла ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Яблунською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області.
Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За життя ОСОБА_2 заповіту не складала.
Інших спадкоємців, у тому числі, які згідно законодавства України мають право на обов`язкову частину у спадщині, померла не мала, що підтверджено матеріалами спадкової справи №97/2011.
Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно вимог ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
ОСОБА_1 у відповідності до законодавства України належну йому спадщину прийняв, подавши до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи.
31 березня 2018 року Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що знаходяться на території Києво-Святошинського району Київської області.
Однак, нотаріус своєю постановою відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та відсутністю зареєстрованого права власності за останньою відповідно до ст. 182 Цивільного Кодексу України.
Згідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арештів цього майна.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Отже, прийнявши спадщину після смерті матері, позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали їй, включно із правом на продовження приватизації земельної ділянки.
Відповідно до ст. 81,118, 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд( присадибна ділянка) у селах -не більше 0, 25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.
Встановлено, що ОСОБА_2 , належала земельна частка (пай) із земель колективної власності КСП АФ «Рубежівська», на підставі сертифікату серії РН № 372952, зареєстрованого 22 серпня 2000 року у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 042 в розмірі 3,07 в умовних кадастрових гектарах, в тому числі на частку ріллі 1,97 умовних кадастрових гектар, частку багаторічних насаджень (саду) в розмірі 0,34 умовних кадастрових га в межах Михайлівсько-Рубежівської сільської ради та на частку ріллі осушеної (пойми) в розмірі 0,57 умовних кадастрових га на території Гореницької сільської ради.
Для реалізації прав на вищевказані ділянки було проведено розподіл земельних ділянок та виділення їх в натурі для отримання державних актів на право власності.
ОСОБА_2 , згідно протоколу загальних членів КСП АФ г«Рубежівська» від 11 березня 2003 року для реалізації права на ріллю (1,97 умовних кадастрових гектар) виділено земельну ділянку № НОМЕР_6 , розмір якої в натурі складає 1,9458га. На момент смерті ОСОБА_2 використала своє право на частку ріллі шляхом виділення даної ділянки в натурі, якою вона розпорядилась на свій розсуд.
Залишилось невикористаним право на частку ріллі осушеної (пойми) та частку багаторічних насаджень (саду), які виділені в натурі, але державні акти на право на земельні ділянки ОСОБА_2 не отримала.
Частка багаторічних насаджень (саду) № НОМЕР_1 знаходиться на території Миихайлівсько-Рубежівської сільської ради, виділена в натурі і складає 0,3261 га.
Частка ріллі осушеної (пойми) № НОМЕР_2 знаходиться на території Гореницької сільської ради, виділена в натурі і складає 0,8797 га.
Відповідно до вимог чинного законодавства, не передбачено жодних строків за який особа, яка розпочала процедуру отримання безоплатно земельної ділянки у приватну власність, повинна була б належним чином оформити необхідні правовстановлюючі документи.
З матеріалів справи вбачається, що держані акти на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не видавався.
Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/4-13 - якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до 1995 року регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. (втрата чинності 13.12.1995 р.). Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного Кодексу та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на земельні ділянки не зареєстровано.
У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
На підставі ст. ст. 15, 16, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1276 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рубежівська" про визнання права на завершення процедури приватизації задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право на завершення процедури приватизації на земельну частку (пай) багаторічні насадження (саду) № НОМЕР_1 , площею 0,3261га, розташованої в межах Михайлівсько-Рубежівська сільської ради Києво-Святошинського район Київської області.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право на завершення процедури приватизації на земельну частку (пай) ріллі осушеної (пойми) № НОМЕР_2 площею 0,8797га, розташованої на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського район Київської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 12 березня 2020 року.

Суддя