14.05.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/435/20
Провадження № 4-с/533/5/20
У Х В А Л А

14 травня 2020 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

секретаря судового засідання Шуліки Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козельщина матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2020 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому в Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України».

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) накладено арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні, а саме на належні заявнику грошові кошти, які обліковуються як заробітна плата.

Скаржник у судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує та прохає задовольнити.

Державний виконавець Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі.

Крім цього, на виконання ухвали суду направив для огляду матеріали виконавчого провадження.

Суд, вважає можливим слухати справу без учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, встановив наступне.

Судом встановлено, що на виконанні Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 17815833 щодо виконання виконавчого листа, який 15.02.2010 року виданий Козельщинським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В рамках виконання вказаного виконавчого провадження 05.12.2019 року державним виконавцем Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мєдвєдєвою О. В. накладений арешт на всі рахунки боржника.

На час розгляду скарги виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сидоренко Т. Ю.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Правомірність своїх дій під час виконання судового рішення та відсутність порушення прав сторін виконавчого провадження доводить державний виконавець.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,якщо вважають,що рішенням,дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Ч. 1-3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт майна. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліментів), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бити відраховано не більше як 20 відсотків пенсії.

Ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги,що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 ЗУ «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 ЗУ «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про теплопостачання», ст. 18-1 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до ЗУ «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З огляду на викладене, винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на будь-яких рахунках, відкритих боржником в банківських установах,звернення стягнення на які не заборонено законом та належать боржнику не є неправомірним.

Ст. 70 цього ж Закону визначено порядок та розмір відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржником додано роздруківку з банківської установи щодо відкриття банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритому в Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» для отримання заробітної плати.

На даний час рахунок скаржника арештовано повністю, що позбавляє останнього отримувати кошти, які залишились після перерахунку банком коштів державному виконавцю для виконання виконавчого провадження, позбавляє скаржника розпоряджатись своїми коштами на власний розсуд для задоволення життєво-необхідних потреб: харчування, лікування, придбання одягу, сплати комунальних послуг.

Отже, суд з врахуванням вищевикладеного, вважає, що скарга скаржника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 447-450 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу скаржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Козельщинського районного відділу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сидоренко Т. Ю. скасувати накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платників податку НОМЕР_2 на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритому в Філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» постановою про арешт коштів боржника від 05.12.2019 року у виконавчому провадженні № 17815833.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Ухвала набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до п.3 розділу XII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала надруковане суддею і є оригіналом.

Суддя М. М. Оксенюк