Справа № 369/3752/20
Провадження №4-с/369/68/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Середенко Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хоменка Вадима Валерійовича, ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дію, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії виконавця. Свої вимоги мотивував тим, що судом було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та задоволено позовні вимоги. За заявою позивача було прийнято додаткове рішення про стягнення судових витрат. За її скаргою, рішення районного суду було скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Але додаткове рішення скасоване не було. На його виконання був виданий виконавчий лист та пред`явлений до примусового виконання. Постановою приватного виконавця 12 березня 2020 року відкрито виконавче провадження, які вона отримала 14 березня. А 16 березня на особистому прийомі у приватного виконавця вона разом з своїм представником та 16 березня у листі, адресованому приватному виконавцю, повідомила про скасування основного рішення суду. Відповідно до приписів ст.39, ст..40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний був в день, коли йому стали відомі обставини про скасування основного рішення, прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження, зняття всіх арештів, виключення відомостей з реєстру боржників. У порушення вимог Закону, приватний виконавець жодних дій не вчинив та виконавче провадження і на даний час відкрите, чим порушуються її законні права. У добровільному порядку відповідач усувати порушення її прав не бажає.

Керуючись ст.ст. 2, 26, 447, 451 ЦПК України, ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» просив суд визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Хоменка В.В. усунути порушення шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 17 січня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за додатковим рішенням по справі№369/226/17; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Хоменка В.В. усунути порушення шляхом скасування постанови від 12 березня 2020 року та зняття арештів на кошти і майно ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Хоменка В.В. усунути порушення шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану скаргу підтримав, просив суд задоволити скаргу та захистити порушене право особи. Поданий відзив з додатками просив повернути, оскільки поданий з порушенням чинного ЦПК.

У судове засідання заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хоменка Вадима Валерійовича, ОСОБА_2 не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

21 квітня та 24 квітня 2020 року до суду надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка Вадима Валерійовича на скаргу. Не погоджуючись з даною скаргою приватним виконавцем вказано, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат. Після відкриття провадження та на підставі Закону України «Про виконавче провадження» ним прийняті постанови про винагороду виконавця та арешт майна боржника. Отримавши заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження, ним надано відповідь заявнику та роз`яснено позицію щодо можливого виконання судового рішення. Зазначив, що на додаткове рішення видається окремий виконавчий лист, який виконується самостійно. Тому саме по собі скасування в апеляційному порядку рішення суду не є наслідком скасування додаткового рішення. Жодних підстав для невиконання рішення суду не було. Просив відмовити в задоволенні скарги.

За ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, враховуючи, що неявка учасників виконавчого провадження не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу та приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 449 ЦК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження. Оскільки в даному випадку боржник оскаржує саме бездіяльність виконавця, тому строки на подання такої скарги не пропущені.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та усунено перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом: знесення самочинно побудованого ОСОБА_4 паркану з бетонним фундаментом вздовж лівої стіни житлового будинку ОСОБА_2 , що розташований по АДРЕСА_1 (на земельних ділянках з кадастровими № :01:052:0235, :01:052:5151), за рахунок ОСОБА_4 або за рахунок ОСОБА_2 з подальшим відшкодуванням витрат на його знесення з ОСОБА_4 ; та відновлення у придатний для використання стан, який існував до порушення права, частини приватних земельних ділянок ОСОБА_2 , що розташовані по АДРЕСА_1 (кадастрові № :01:052:0235, :01:052:5151) шляхом звільнення ділянок вздовж лівої стіни житлового будинку ОСОБА_2 від бетонного фундаменту паркану за рахунок ОСОБА_4 або за рахунок ОСОБА_2 з подальшим відшкодуванням витрат на їх відновлення з ОСОБА_4 ; усунено перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом: знесення самочинно побудованого ОСОБА_5 паркану з бетонним фундаментом вздовж лівої стіни житлового будинку ОСОБА_2 , що розташований по АДРЕСА_1 (на земельних ділянках з кадастровими № :01:052:0235, :01:052:5151), за рахунок ОСОБА_5 або за рахунок ОСОБА_2 з подальшим відшкодуванням витрат на його знесення з ОСОБА_5 ; та відновлення у придатний для використання стан, який існував до порушення права, частини приватних земельних ділянок ОСОБА_2 , що розташовані по АДРЕСА_1 (кадастрові № :01:052:0235, :01:052:5151) шляхом звільнення ділянок вздовж лівої стіни житлового будинку ОСОБА_2 від бетонного фундаменту паркану за рахунок ОСОБА_5 або за рахунок ОСОБА_2 з подальшим відшкодуванням витрат на їх відновлення з ОСОБА_5 .

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2019 року ухвалено стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі по 21145.72 грн. з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були задоволені, рішення районного суду скасоване з ухваленням нового про відмову в позові.

При цьому додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2019 року скасоване не було.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2020 року представнику позивача адвокату Лісовському Р.А. Києво-Святошинським районним судом Київської області були видані виконавчі листи про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат за додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

12 березня 2020 року приватним виконавцем Київського міського виконавчого округу Хоменко В.В. на підставі даного виконавчого листа відкрите виконавче провадження ВП № 61531463.

12 березня 2020 року приватним виконавцем також прийнято постанови про стягнення винагороди виконавця, про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках в банківських установах, на все рухоме та нерухоме майно.

Звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_1 вказала, що на особистому прийомі у приватного виконавця та потім листом від 17 березня 2020 року повідомила про скасування основного рішення суду. Оскільки приватний виконавець не вирішив питання про закінчення виконавчого провадження, тому він проявив бездіяльність. На підтвердження даних доводів скаржник надала лише суду копію цієї заяви і поштову квитанцію про направлення на адресу. Але матеріали поданої скарги не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 була на особистому прийомі або підтвердження саме отримання листа виконавцем.

Разом з тим, для повноти і всебічності розгляду скарги, дотримання прав всіма учасниками, суд вважає за можливе прийняти до розгляду відзив та подані докази з боку приватного виконавця.

Так, у своєму відзиві виконавець підтверджує отримання ним листа ОСОБА_1 від 17 березня 2020 року та надав суду відповіді на дані звернення з роз`ясненням порядку виконання окремих виконавчих листів.

Суд не бере до уваги пояснення виконавця, що він мав право відкривати виконавче провадження та вчиняти дії по виконанню судового рішення, оскільки ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження. З поданого відзиву та листів, які адресовані ОСОБА_1 на її звернення щодо скасування рішення суду, вбачається, що виконавець вважає за можливе продовжувати виконання рішення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та визнано виконавчий лист №369/226/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 21 145,72 грн. таким, що не підлягає виконанню. При цьому судом вказано, що оскільки рішення суду було скасовано та у задоволенні позову було відмовлено, тому видача представнику позивача виконавчого листа за додатковим рішенням суду є помилковим, тому подану заяву слід задоволити.

Дана ухвала оскаржена до Київського апеляційного суду.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ст. 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Оскільки на даний час судом постановлена ухвала про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому доводи скарги в частині зобов`язання виконавця вирішити питання про закінчення виконавчого провадження, є обґрунтованими. Вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов`язання виконавця винести постанову, задоволенню не підлягають, оскільки виконавець наділений правом на вирішення питання про можливість прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, а суд лише перевіряє повноту, законність вчинення чи не вчинення, прийняття чи не прийняття виконавцем певних дій, рішень.

За ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Оскільки питання про зняття всіх арештів, виключення відомостей з Реєстру вирішується також виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, тому вимоги скарги про зобов`язання виконавця скасувати постанови про арешти, виключити відомості з реєстру є по суті передчасними. Тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,81,141,200,206,263-265,447-453ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хоменка Вадима Валерійовича, ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дію задоволити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка Вадима Валерійовича вирішити питання про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 17 січня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за додатковим рішенням по справі №369/226/17, в порядку та строки, визначені ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволення решти вимог скарги відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 07 травня 2020 року.

Суддя