справа №619/4959/19
провадження №2/619/383/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки у добросовісного набувача,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особіХарківської обласної державної адміністрації земельну ділянкуплощею 2,5386 (кадастровий номер :04:000:0133); стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.04.2015 у справі №619/4128/14-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.05.2015 задоволено позов прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 , Дергачівської районної державної адміністрації, треті особи реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, товариства з обмеженою відповідальністю «Курязький завод силікатних виробів» про визнання недійсним та скасування розпорядження №601 від 15.06.2009, державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0058, площею 2,00 га, серія НОМЕР_1 №518034 та її витребування.Крім того, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2015 у справі №619/4129/14, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015 визнано частково недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації №603 від 15.06.2009 в частині передачі земельної ділянки площею 0,5386 га у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства на території Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0065, площею 0,5386 га, серія НОМЕР_1 518004, виданий на ім`я ОСОБА_5 ; в частині витребування земельної ділянки у ОСОБА_5 відмовлено, у зв`язку із відчуженням останнім спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 .

Однак, Дергачівською місцевою прокуратурою Харківської області під час здійснення контролю за станом реального виконання рішень судів за позовами органів прокуратури встановлено, що відповідно до листа Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2019 №10-20-0.23,18-1548/109-19 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 25.09.2015 зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0058, площею 2,00 га від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , тобто вже після прийняття рішення апеляційним судом Харківської області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.05.2015 про визнання недійсним та скасування розпорядження, державного акту на право власності на земельну ділянку та її витребування у ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_6 у результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0058 та :04:000:0065 утворено земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0133, площею 2,5386 га, яка зареєстрована в Національній кадастровій системі 25.12.2015.На підставі договору купівлі продажу від 22.02.2016, ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0133, площею 2,5386 га, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , право власності зареєстровано по 1/2 за кожним.Відповідно до договору дарування від 26.04.2018, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , єдиним власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:000:0133, площею 2,5386 га є ОСОБА_3 .Таким чином, враховуючи, що вищевказані правочини відповідно до ст.228 ЦК України порушили публічний порядок та вчиненні з метою, що суперечить інтересам держави, тобто є нікчемними.

Представник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Хмельницький І.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Харківської обласної державної адміністрації Баранчук О.Б. просив задовольнити позовні вимоги, та розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість, та надав до суду письмовий відзив, відповідно до якого вказав, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0133 загальною площею 2, 5386 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Вона набула право власності на вказану земельну ділянку на законних підставах, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І., зареєстровано в реєстрі за №169 та договору дарування від 26.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур A.B., зареєстровано за №644.

Предметом вище вказаних договорів була саме земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0133 загальною площею 2, 5386 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, Пересічанська селищна рада.Також вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:000:0133 загальною площею 2, 5386 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, Пересічанська селищна рада є сформованою, та їй присвоєно кадастровий номер, зареєстрована у Державному земельному кадастрі та право власності відповідача на цю земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Та зазначає, що земельна ділянка є самостійним об`єктом цивільних прав. При цьому договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22 лютого 2016, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Шаульською Н.І., зареєстровано в реєстрі за №169 та договір дарування від 26 квітня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Качур A.B., зареєстровано в реєстрі за №644 є правовстановлюючими документами щодо виникнення права власності у відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:000:0133 загальною площею 2, 5386 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, Пересічанська селищна рада. Вказані договори укладалися відповідно до вимог чинного законодавства України. Земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0133 на час укладення вище зазначених договорів під забороною відчуження (арештом) не перебувала, про що вказано у самих договорах.Також вказав, що записи про державну реєстрацію земельних ділянок кадастровий номер :04:000:0058 площею 2 га та кадастровий номер :04:000:0065 площею 0,5386 га та відповідно їхні кадастрові номери :04:000:0058 та :04:000:0065 скасовані. Таким чином, перестали існувати такі земельні ділянки як об`єкти цивільних прав, так як існує вже зовсім інший об`єкт цивільних прав, щодо якого позивач не має жодних прав, щодо якого у позивача ніколи не було права власності, а тому віндикаційний позов не підлягає задоволенню.

Крім того, просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що про порушення права держави в особі Харківської обласної державної адміністрації щодо власності на земельні ділянки, Дергачівській місцевій прокуратурі стало відомо ще у лютому 2016 року, так як відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 190 КК України були внесені ще 16.02.2016.Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 22 лютого 2016 року містилася інформація про право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину у праві спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:000:0133 площею 2, 5386 га у Харківській області, Дергачівському районі, Пересічанській селищній раді. Однак, позов був поданий лише у грудні 2019 року.Таким чином, вказує, що прокурором пропущено строк позовної давності при зверненні з цим позовом.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.04.2015 у справі №619/4128/14-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.05.2015 задоволено позов прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 , Дергачівської районної державної адміністрації, треті особи реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, товариства з обмеженою відповідальністю «Курязький завод силікатних виробів» про визнання недійсним та скасування розпорядження №601 від 15.06.2009, державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0058, площею 2,00 га, серія НОМЕР_1 №518034 та її витребування.

Крім того, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2015 у справі №619/4129/14, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015 визнано частково недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації №603 від 15.06.2009 в частині передачі земельної ділянки площею 0,5386 га у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства на території Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0065, площею 0,5386 га, серія НОМЕР_1 518004, виданий на ім`я ОСОБА_5 ; в частині витребування земельної ділянки у ОСОБА_5 відмовлено, у зв`язку із відчуженням останнім спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 .

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (від 14.10.2014 №1697-VІІ в редакції Закону від 02.07.2015 №578-VІІІ), прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, Дергачівською місцевою прокуратурою Харківської області під час здійснення контролю за станом реального виконання рішень судів за позовами органів прокуратури встановлено, що відповідно до листа Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2019 №10-20-0.23,18-1548/109-19 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 25.09.2015 зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0058, площею 2,00 га від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , тобто вже після прийняття рішення апеляційним судом Харківської області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.05.2015 про визнання недійсним та скасування розпорядження, державного акту на право власності на земельну ділянку та її витребування у ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_6 у результаті об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0058 та :04:000:0065 утворено земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0133, площею 2,5386 га, яка зареєстрована в Національній кадастровій системі 25.12.2015.На підставі договору купівлі продажу від 22.02.2016, ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0133, площею 2,5386 га, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , право власності зареєстровано по 1/2 за кожним.

Відповідно до договору дарування від 26.04.2018, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , єдиним власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0133, площею 2,5386 га є ОСОБА_3 .

Таким чином, вищевказані правочини відповідно до ст.228 ЦК України порушили публічний порядок та вчиненні з метою, що суперечить інтересам держави.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.

Так, згідно зі ст. ст. 346, 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено в судовому порядку у інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність його набуття не встановлена судом.

На підставі ч.3 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами, таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Перебування спірної земельної ділянки у володінні відповідача порушує інтереси держави в особі Харківської обласної державної адміністрації.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Як встановлено статтю 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від11.02.2015 (справа №6-1цс15) та ухвалі судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.06.2015 у справі №6-10146в15.

Враховуючи, що Харківська обласна державна адміністрація - яка є власником спірної землі, та якій належать права розпорядження спірною землею відповідно до вимог ст.122 ЗК України, не була стороною вищевказаних правочинів, згоду на відчуження спірної земельної ділянки не надавала, відповідна земельна ділянка вибула з володіння власника не з його волі, іншим шляхом.

Стосовно доводів представника відповідача у своєму відзиву на те, що на час звернення Дергачівської місцевої прокуратури із вказаним позовом до суду земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0058, :04:000:0065 не існували та була сформована земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0133 загальною площею 2.5386 га, суд зазначає наступне.

Пунктом 56 постанови Великої Палата Верховного Суду у справі №367/2022/15-ц, зазначено, що з огляду на приписи статей 387 і 388 ЦК України помилковими є висновки судів щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Також, Велика Палата Верховного Суду у справі №367/2022/15-ц (пункт 71 постанови), звертає увагу на те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

В письмовому відзиві представника відповідача містить посилання про застосування строків позовної давності. Проте суд вважає, що в даному випадку строк звернення з позовом до суду не є пропущеним, з огляду на наступне.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Так, ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2016 та від 12.12.2016 у справі №619/4129/14-ц відкрито касаційне провадження за скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .Також, вказаними ухвалами суду зупинено рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2015 та рішення апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015 до закінчення касаційного провадження.

За наслідками розгляду касаційних скарг ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №619/4129/14-ц від 31.05.2017 касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхиленні. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18.09.2015 в незмінененій та нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 23.12.2015 залишено без змін.

Вказану ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, і кримінальних справ у справі №619/4129/14-ц від 31.05.2017 Дергачівського місцевою прокуратурою отримано 19.06.2017.

Також, відповідно до листа Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2019 №10-20-0.23,18- 1548/109-19 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що єдиним власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:000:0133, площею 2,5386 га є ОСОБА_3 .

Суд, на підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_3 , як у добросовісного набувача.

Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Крім того, суд роз`яснює, що кінцевий набувач, із власності якого витребовується земельна ділянка, також не позбавлений можливості відновити свої права на підставі частини першої статті 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до осіб, в яких було придбано цю ділянку, про відшкодування збитків.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судові витрати.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки у добросовісного набувача задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особіХарківської обласної державної адміністрації земельну ділянкуплощею 2,5386 (кадастровий номер :04:000:0133).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь прокуратури Харківської області (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету 2800) сплачений судовий збір сплачений судовий збір в сумі 60 077 (шістдесят тисяч сімдесят сім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Дергачівська місцева прокуратура Харківської області (62303, Харківська область, м. Дергачі, вул. 1 Травня, 63).

Позивач: Харківська обласна державна адміністрація (61200, м. Харків, вул. Сумська, 64).

Відповідач: ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2020.

Суддя Л. В. Калиновська