Справа № 761/953/13-ц
Провадження № 4-с/761/20/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Бордусенка Б.С.,

за участі:

представника скаржника - ОСОБА_1 ,

представник особи, дії якої оскаржуються - ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», заінтересовані особи : ОСОБА_2 , головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімова Ася Назимівна на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва представник Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» - Коваль Л.Л. звернувся зі скаргою, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. у виконавчому провадженні ВП № 48312672 з примусового виконання виконавчого листа №761/953/13-ц, виданого 12 березня 2015 року Шевченківським районним судом м.Києва, яка полягає у не знятті арешту з нерухомого майна - квартири за адресою - АДРЕСА_1 ; зняти арешт з нерухомого майна - квартири за адресою - АДРЕСА_1 , накладений 15 вересня 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 21334978, виданої 14 вересня 2010 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві, номер запису про обтяження в Реєстрі речових прав на нерухоме майно - 16457136.

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року винесено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 165 792, 65 грн. шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Рішення залишення без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 17 квітня 2014 року. На підставі зазначеного судового рішення Шевченківським районним судом м.Києва надано виконавчий лист, який пред`явлено банком для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 31 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. відкрито виконавче провадження ВП № 48312672 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 761/953/13-ц, виданого 12 березня 2015 року Шевченківським районним судом м.Києва. 18 серпня 2015 року в межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем Рагімовою А.Н. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. В межах зазначеного виконавчого провадження на 17 серпня 2016 року - 19 серпня 2016 року було призначено публічні електронні торги з реалізації майна боржника, які не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 31 серпня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною постановою також знятий арешт з майна боржника, накладений постановою від 18 серпня 2015 року. Проте, як зазначає скаржник, арешт не знятий і наявний в Реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про арешт із реєстраційним номером 16457136, накладений 15.09.2010р. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 21334978, виданої 14 вересня 2010 року підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві. На підставі викладеного останній звернувся із відповідною скаргою до суду.

11 грудня 2019 року від представника Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» - Коваль Л.Л., надійшли додаткові пояснення. Зі змісту поданих пояснень, вбачається, що під час перебування справи у провадженні суду, 27 серпня 2019 року обтяження з номером запису про обтяження в Реєстрі речових прав на нерухоме майно 16457136 було припинено, а отже вимога скаржника про скасування арешту нерухомого майна та, відповідно, припинення обтяження в реєстрі речових прав на нерухоме майно була виконана органом ДВС, внаслідок чого в цій частині скарги предмет спору відсутній, а тому підлягає закриттю. Проте, скаржник наполягає на задоволені вимог про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не знятті арешту у встановлений законом строк.

У судовому засіданні представник заявника подану скаргу підтримав та просили суд її задовольнити з підстав, що викладені у ній.

Представник особи, дії якої оскаржуються в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, заперечення представника особи, дії якої оскаржуються, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №48312672 з виконання виконавчого листа № 761/953/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 165 792, 65 грн., у якому 31 липня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У той же час, 18 серпня 2015 року в межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем Рагімовою А.Н. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

У відповідності до положень ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", одним із заходів примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) якщо стягувач включений до плану санації;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження;

12) включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;

13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку";

14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану (ч. 4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, положення Закону України "Про виконавче провадження" не містять заборони виконавцю у випадку зупинення виконавчого провадження накладати арешт на майно, яке належить боржнику.

У даному випадку, державний виконавець постановою від 18 серпня 2015 року вчинила дію по забезпеченню реального виконання рішення суду шляхом збереження майна боржника, не стягуючи при цьому з нього коштів, не порушуючи його права.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, дії державного виконавця у виконавчому провадженні були законними та правомірними, а відтак подана скарга задоволенню не підлягає.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України ; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», заінтересовані особи : ОСОБА_2 , головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімова Ася Назимівна на бездіяльність державного виконавця - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: