Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Барсукової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про скасування незаконно нарахованої заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну «МТМ» про скасування незаконно нарахованої заборгованості, у якому просить скасувати заборгованість у розмірі 2 809,82 грн. за споживання гарячої води та 208,18 грн. за стоки, як нараховану безпідставно.

В обґрунтування позову вказує наступне.

Між ОСОБА_1 та Концерном «МТМ» 29.11.2010 року укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1 .

В квартирі АДРЕСА_1 встановлено лічильник гарячої води з заводським номером 164458 .

Позивач є власником вищезазначеної квартири, однак у цій квартирі не мешкає, тому гарячу воду не споживає з березня 2018 року. В зв`язку з цим позивач регулярно подавав через офіційний сайт відповідача одні й ті самі покази - 182 куби раніше використаної гарячої води.

Однак відповідач незаконно, нарахував позивачу 2 809,82 грн. за споживання гарячої води та 208, 18 грн. за стоки.

Позивач вважає цю заборгованість нарахованою неправомірно з наступних підстав.

Дізнавшись про наявність заборгованості, позивач звернувся до відповідача із скаргою на неправомірне нарахування плати за послуги від 12.06.2019 року, на що отримав листа від 18.06.2019 року у якому повідомлено про пропуск терміну планової подачі на повірку лічильника гарячої води, в зв`язку з чим відповідач самовільно зняв лічильник з комерційного обліку та почав нараховувати плату на загальних підставах.

Посилаючись на п.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою КМУ від 08.07.2015 року №474, позивач вважає, що саме відповідач повинен був надіслати позивачу повідомлення про необхідність подання лічильника на перевірку.

Крім того, позивач викликав представника відповідача для зняття з лічильника пломби. 08.07.2019 року пломбу було знято та зафіксовані покази лічильника з використаної гарячої води - 182 куби, про що складено відповідний акт. В акті зазначено, що пломба не ушкоджена, а покази 182 куба свідчать про невикористання позивачем гарячої води. В подальшому лічильник був поданий позивачем на повірку, а після повірки - встановлений та опломбований представником відповідача, про що свідчить акт від 28.07.2019 року.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивачем були пропущені усі надані строки для проведення державної повірки квартирного лічильника гарячої води, тому у Концерну «МТМ» відсутні підстави для проведення перерахунку за послугу централізованого водопостачання. Що стосується стоків, про які зазначає позивач, ця послуга відноситься до КП «Водоканал».

В судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позов підтримує і просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 та Концерном «МТМ» 29.11.2010 року укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1 .

В квартирі АДРЕСА_1 встановлено лічильник гарячої води з заводським номером 164458 , дата останньої повірки якого зазначена у Договорі - 20.05.2010 року.

Відповідно до рахунків за вересень 2019 року позивачу нараховано: Концерном «МТМ» 2 809,82 грн. за споживання гарячої води та КП «Водоканал» 208, 18 грн. за стоки.

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Статтею 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 5.23. «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» встановлено, що розрахунки за використану воду згідно з показами засобів обліку здійснюються з моменту опломбування їх з`єднувальних частин до вузла обліку представником виробника.

Пунктом 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Вищевикладене приводить суд до висновку про те, що позивач не має права на розрахунок за спожиту воду на підставі показань лічильника, який не було повірено у встановлений законом спосіб.

Позивачем не надано суду доказів того, що лічильник вірно лічив кількість води за час після закінчення строку повірки та до його зняття. Посилання позивача на наявність акту повірки може свідчити лише про те, що після обслуговування лічильника, лічильник можна вважати повіреним. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущенні того факту, що за період після закінчення строку повірки та до зняття лічильника на повірку він працював вірно, тому суд вважає, що позивачем не надано суду доказів правильності роботи лічильника. Отже, підстав для нарахування за показниками лічильника за цей період у відповідача не було і він вірно проводив нарахування за цей період згідно із встановленими тарифами на підставі наявних у нього відомостей.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду доказів правильності своїх розрахунків та не довів у встановленому законом порядку невірність нарахування відповідачем сум за надані послуги.

Викладене приводить суд до висновку про те, що нарахування плати за спожиту воду за показниками лічильника, який не пройшов повірку, не передбачено діючим законодавством. Позивачу нарахування за спожиту воду провадяться у відповідності до діючого законодавства, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд звертає увагу, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати заборгованості за послуги постачання гарячої води. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за постачання гарячої води, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення суми. Однак, таких вимог до нього не заявлено.

Тобто, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги постачання гарячої води підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89 ,263-265 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про скасування незаконно нарахованої заборгованості - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Воробйов