Справа № 183/1429/20
№ 2-с/183/5/20

У Х В А Л А
28 квітня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровська область
Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецький Д.І. розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -
27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про скасування судового наказу, в якій просить суд скасувати судовий наказ №183/1429/20 від 25 березня 2020 року, винесений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз» за вимогою про стягнення з неї, ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ, що утворилась у період з 17.11.2018 року по 19.03.2019 року в сумі 5735 грн. 93 коп., відсотки за користування коштами 183 грн. 30 коп., витрати від інфляції в розмірі 184 грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі - 210 грн. 20 коп.
В обґрунтування заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилається на те, що зазначений судовий наказ отримано нею, 13 квітня 2020 року через засоби поштового
зв`язку. Вона є власником та проживає у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі індивідуального лічильника газу не встановлено, а квартира забезпечена газопостачанням з режимом використання газу - для приготування їжі. Відповідно до змісту статті 6 Закону №3533-VI «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання. Зазначає, що потрібного лічильника газу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 встановлено не було. Стаття 6 Закону №3533-УІ визначає обов`язок газорозподільної організації встановлювати квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Вказана позиція викладена у висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17).
Вважає, що згідно вказаних підстав, нарахування плати за постачання газу в її квартирі до 27 лютого 2019 року повинно здійснюватися відповідно до норм споживання, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, в розмірі 4,4 кубометри газу на одну зареєстровану особу, а після 27 лютого 2019 року, відповідно до
постанови КМУ №143 від 27 лютого 2019 року, в розмірі 5,39 куб. метра на
людину на місяць, оскільки квартирного лічильника для обрахунку
спожитого газу не було встановлено.
Натомість, з листопада 2018 року стягувач почав здійснювати облік
спожитого газу за показниками лічильника, встановленого на весь
багатоквартирний будинок з власної ініціативи без погодження з
мешканцями цього будинку, зокрема і з боржником, при цьому порушуючи її
право, як споживача на безкоштовне встановлення приладу обліку газу в
належному їй помешканні. В результаті цього щомісячна норма нарахувань почала
становити 228,97 метрів кубічних спожитого газу за листопад 2018 р., 179,95
метрів кубічних газу за грудень 2018р., 229,55 метрів кубічних газу за січень
2019 р., 271,04 метрів кубічних газу за лютий 2019 /року, 81,08 метрів
кубічних газу за березень 2019 року.
Слід зазначити, що актом від 19.03.2019 року їй - ОСОБА_1 ,
припинено постачання газу в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 та відповідно нарахування обсягів газу.
Вважає нарахування фактично неспожитих обсягів газу
незаконними та відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21
Закону №1023-XII «Про захист прав споживачів» крім інших випадків
порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі
порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання
послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими
споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції
визначено неналежним чином, а саме: за листопад 2018 року - 1975,41 грн.,
за грудень 2018 року - 1538,39 грн., за січень 2019 року - 1962,37 грн., за
лютий 2019 року - 2317,12 грн.,за березень 2019 року - 693,11 грн.
Також, до заяви про видачу судового наказу від 10.03.2020 №497007.1-Ск-2935-0320 не було долучено документів, на які посилається ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а саме які б підтверджували показання відносно обсягів постачання природного газу.
За зазначених обставин вважає судовий наказ необґрунтованим та спірним.
Дослідивши заяву про скасування судового наказу, дійшов висновку, що судовий наказ підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.171 ЦПК України заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.
Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
В поданій заяві про скасування судового наказу боржник посилається на те, що судовий наказ з додатками отримано засобами поштового зв`язку 13 квітня 2020 року, в той же час, зазначені доводи заявника, жодним чином не підтверджуються матеріалами справи, відповідно до яких встановлено, що копію судового наказу з додатками боржник ОСОБА_2 отримала засобами поштового зв`язку 08 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX, опублікований в Голосі України від 02.04.2020 рокупід час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що строк звернення з заявою про скасування судового наказу боржником не пропущено.
З огляду на те, що заявник ОСОБА_1 оспорює суму заборгованості, правомірність підстав та період її нарахування, вважає за необхідне розглянути вимоги стягувача в позовному провадженні з дослідженням доказів. У зв`язку з чим приходить до висновку, що обставини вказані у заяві заслуговують на увагу, та з зазначеного вбачається спір про право. Крім того, заява підлягає задоволенню оскільки обставини, на які посилається заявник не спростовані та підстав для залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-171 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Скасувати судовий наказ №183/1429/20 від 25 березня 2020 року виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз» за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ, що утворилась у період з 17.11.2018 року по 19.03.2019 року в сумі 5735 грн. 93 коп., відсотки за користування коштами 183 грн. 30 коп., витрати від інфляції в розмірі 184 грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі - 210 грн. 20 коп.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Городецький