Справа № 333/6628/18
Провадження № 2/333/77/20
28 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Габуєва Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в особі Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про відшкодування майнової та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив наступне.
У користуванні позивача перебуває автомобіль ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується довіреністю від 15.12.2016 року посвідченою нотаріально.
18.01.2016 року зазначений автомобіль був затриманий та переміщений на спеціальний майданчик, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Переміщення транспортного засобу сталося внаслідок складання протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 16, інспектором Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Бахтіним А.В. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2017 року у справі № 333/432/17 визнано протиправними дії інспектора Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бахтіна А.В. щодо тимчасового затримання 18.01.2016 року транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Даний автомобіль переміщено на спеціальний майданчик, що відноситься до Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».
Наказом від 11.12.2017 року «Про припинення Запорізької філії ДП МВС України «Інформ- Ресурси» припинено діяльність Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси, шляхом приєднання до Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».
10.07.2018 року позивач звернувся до Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» із заявою про повернення автомобіля без плати. Оглянувши автомобіль, він виявив суттєві його недоліки та відсутність майна у ньому. На зворотному боці заяви про повернення автомобіля він зазначив претензії, що полягали у наступному: відсутній акумулятор автомобіля, відсутні диски та покришки на автомобіль 4 шт., відсутнє запасне колесо, відсутній трамплер, відсутній комутатор, відсутня магнітола марки SONY», відсутній набір ключів.
Позивач вказує, що автомобіль переданий йому у непридатному для використання стані, що зумовило вчинення додаткових заходів для його ремонту. Фактично його позбавили права користування автомобілем на два с половиною роки. Автомобіль потребував негайного ремонту, що спричинило витрачання чималих коштів та завдало йому моральних страждань. Загальний розмір збитків, нанесених позивачу незаконним утримуванням автомобіля, що призвело до якого пошкодження, псування, розукомплектуванням, позивач визначає виходячи із відновлювального ремонту та придбання необхідних частин автомобіля, без яких експлуатація автомобіля не можлива.
В даній ситуації винним вважає відповідача, оскільки як державне підприємство воно повинно було нести відповідальність за збереження майна, що перебувало у нього на спеціальному майданчику. Пошкодження автомобіля, за допомогою якого позивач, після отриманих контузій під час збройного конфлікту, пересувається та відвідує лікування у м. Запоріжжі, який дорогий йому як пам`ять про волонтерів, які допомагали його ремонтувати, та доведення своїх прав у судовому порядку, що призвело до порушення його ритму життя через нервування, переживання, спричинили позивачу також моральні страждання.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, 11 825 грн. на відшкодування майнової шкоди та сплаченим ним судовий збір у розмірі 1 118 грн. 28 коп.
Ухвалою суду від 04.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 333/6628/18, постановлено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Ухвалою суду від 11.02.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Габуєв Г.Ю. надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Вислухавши думку позивача та його представника, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та приходить до слідуючого.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно п.3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що у користуванні позивача перебуває автомобіль ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченою нотаріально довіреністю від 15.12.2016 року (а.с. 7).
Відповідно до протоколу № 16 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.01.2016 року, зазначений автомобіль, був затриманий інспектором Ленінського ВП капітаном поліції ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 , для подальшого його доставляння для зберігання на спеціальний майданчик по АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2017 року у справі № 333/432/17 визнано протиправними дії інспектора Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Бахтіна А.В. щодо тимчасового затримання 18.01.2016 року транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постанова суду набула законної сили 06.06.2017 року (а.с. 9-10).
Даний автомобіль переміщено на спеціальний майданчик, що відноситься до Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси». 09.06.2017 року позивач звернувся до даної філії із заявою про повернення автомобіля додавши постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/432/17. Як зазначено на даній заяві посадовою особою даної філії, видача транспортного засобу буде здійснена після сплати за тимчасове збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику в повному обсязі (а.с. 11).
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2017 року, зобов`язано ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в особі Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» повернути ОСОБА_1 автомобіль «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 , без плати за зберігання на спеціальному майданчику. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 23.05.2018 року, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2017 року залишено без змін. (а.с. 12-14, 15-18).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у іншій цивільній справі не підлягають доказуванню.

Наказом від 11.12.2017 року «Про припинення Запорізької філії ДП МВС України «Інформ- Ресурси» припинено діяльність Запорізької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси, шляхом приєднання до Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (а.с. 19).

10.07.2018 року позивач звернувся до Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» із заявою про повернення автомобіля «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . На даній заяві позивач зазначив, що має претензії, оскільки у автомобілі відсутні 7 його складових: акумулятор, диски та покришки на автомобіль у кількості 4 шт., запасне колесо, трамплер, комутатор, магнітола марки SONY», набір ключів (а.с. 20). Суд не може прийняти як належний доказ дописані позивачем про відсутність складових автомобіля, адже представником Південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» разом з позивачем не було складено відповідний акт про це, який був би погоджений сторонами та завірений відповідною печаткою.

Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, визначена відповідальність автомобільної інспекції за збереження тимчасово затриманих на спеціальних майданчиках транспортних засобів.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано квитанцію на розрахунок готівкою № НОМЕР_5 від 12.07.2018 року, відповідно до якої ФОП « ОСОБА_3 » надав послуги евакуатора Запоріжжя - с. Пришиб Запорізької області, автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику ОСОБА_1 , на суму 2 900 грн. (а.с. 21-22). Суд не приймає дану квитанцію як належний доказ, оскільки відповідно до заяви про отримання транспортного засобу, позивач отримав вищевказаний автомобіль 10.07.2018 року, а послугами евакуатора скористався 12.07.2019 року, тобто через два дні після отримання ним автомобіля.

Також, позивач надав суду як доказ втрати та заміни запчастин автомобіля, придбані ним після отримання транспортного засобу (а.с. 23-26), які суд також не бере до уваги як належний доказ, оскільки суду не надано було висновок експерта зі складеною до нього калькуляцією стосовно визначення вартості ремонтно-відновлюваних робіт, що пов`язані з відновленням автомобіля за час перебування його на спеціальному майданчику.

Крім того, суду не надано доказів (акт прийому-передачі) прийняття на зберігання відповідачем автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 16 від 18.01.2016 року, з відмітками посадової особи про стан автомобіля. Відповідно до даного протоколу, вказаний автомобіль було передано для переміщення на АДРЕСА_1 , 140 евакуатору, в даному протоколі зазначено, що зовнішній вигляд транспортного засобу пошкоджено задній бампер. Акт прийому-передачі автомобіля саме відповідальній особі на спеціальному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140, в матеріалах справи відсутній. Суду не надано позивачем доказів щодо зникнення деталей з автомобіля саме на даному майданчику. Тобто, не надано суду доказів щодо прийняття на зберігання автомобіля із зазначенням в ньому його стану.

З приводу саме відсутності деталей у вказаному автомобілі, позивач із відповідною заявою до правоохоронних органів не звертався та відповідна перевірка по даному факту не проводилася, винна особа не встановлена. Судом за клопотанням позивача та його представника направлялися запити на адресу Комунарського ВП ДВ ГУНП в Запорізькій області з метою з`ясування даного факту. 04.03.2020 року та 22.04.2020 року суду надано відповіді про те, що звернень позивача до Комунарського ВП згідно з Інформаційним порталом НП у 2018 році з заявою не виявлено (а.с. 77, 84).

Позивачем не надано належних доказів щодо неправомірності дій відповідача щодо завдання майнової шкоди, а відтак припущення позивача є безпідставними і необґрунтованими і не можуть бути підставою для задоволення позову.

Враховуючи те, що в задоволені позову відмовлено, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно залишити за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик