Справа № 462/2516/20
УХВАЛА

06 травня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 462/2516/20 за позовом Першого заступника прокурора Львівської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Юрія Пилипович, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсного правочину, -

встановив:

06.05.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 24.06.2019 року між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Ю. П., реєстраційний номер: 946, застосувавши наслідки недійсності правочину, а саме привести сторони до попереднього стану шляхом повернення ОСОБА_1 всього одержаного за вказаним договором. Припинити ОСОБА_1 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1/тамбур - 5,1 кв.м, 2-2/коридор - 2,9 кв.м, 2-3/кухня - 5,2 кв.м, 2-4/житлова - 16,5 кв.м, 2-5/житлова - 10,9 кв.м, 2-6/ванна кімната - 4,1 кв.м та цегляний сарай, позначений на плані літ. «Г», літня кухня, позначена на плані літ. «Б», скасувавши запис про реєстрацію права власності № 32120188 від 24.06.2019, внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Ю. П. на підставі договору дарування від 24.06.2019, реєстраційний номер 946 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 47483285 від 24.06.2019. Судові витрати стягнути солідарно з відповідачів на користь прокуратури Львівської області.

06.05.2020 року позивач по справі перший заступник прокурора Львівської області Капітула О. подав заяву про забезпечення позову у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_1 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1/тамбур - 5,1 кв.м, 2-2/коридор - 2,9 кв.м, 2-3/кухня - 5,2 кв.м, 2-4/житлова - 16,5 кв.м, 2-5/житлова - 10,9 кв.м, 2-6/ванна кімната - 4,1 кв.м та цегляний сарай, позначений на плані літ. «Г», літня кухня, позначена на плані літ. «Б».

Заяву обґрунтовує тим, що підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом є захист встановленого законодавством публічного порядку та інтересу держави щодо запобігання корупції в Україні. Як зазначено у позові, за результатами розгляду Галицьким районним судом м. Львова та Львівським апеляційним судом справи № 461/6031/19 про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, встановлено що відповідач у справі ОСОБА_1 , всупереч вимог ст.ст. 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», уклавши 24.06.2019 з ОСОБА_4 договір дарування, прийняв в дарунок від останньої 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 86,5 кв.м, а саме приміщень: 2-1/тамбур - 5,1 кв.м, 2-2/коридор - 2,9 кв.м, 2-3/кухня - 5,2 кв.м, 2-4/житлова - 16,5 кв.м, 2-5/житлова - 10,9 кв.м, 2-6/ванна кімната - 4,1 кв.м та цегляний сарай, позначений на плані літ. «Г», літня кухня, позначена на плані літ. «Б». Постановою Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2019 у вищевказаній справі ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. з конфіскацією подарунка. Постановою Львівського апеляційного суду від 29.01.2020 постанову суду першої інстанції скасовано та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення. При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме порушення встановлених ч. 1 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» заборон щодо одержання подарунків. Однак, після закриття провадження у справі із нереабілітуючих особу підстав, застосування спеціальної конфіскації подарунка, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, є неможливим, а відтак майно, отримане у власність ОСОБА_1 внаслідок незаконно укладеного договору дарування, безпідставно залишилося у власності останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції» правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним. Враховуючи наведене, положення ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України, прокурор звернувся до суду із позовом про визнання недійсним вищевказаного договору дарування із застосуванням наслідків його недійсності та припинення ОСОБА_1 права власності на незаконно отримане ним у власність майно.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони у судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, сторона позивача просить застосувати захід забезпечення позову передбачений законодавством.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заява позивача про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, наведено прийнятні доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття заявлених заходів забезпечення, предмет позову у даній справі та заявлений захід забезпечення позову є взаємопов`язаними, а зазначені підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до ст. 150 ЦПК України та він не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_1 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1/тамбур - 5,1 кв.м, 2-2/коридор - 2,9 кв.м, 2-3/кухня - 5,2 кв.м, 2-4/житлова - 16,5 кв.м, 2-5/житлова - 10,9 кв.м, 2-6/ванна кімната - 4,1 кв.м та цегляний сарай, позначений на плані літ. «Г», літня кухня, позначена на плані літ. «Б», оскільки такий буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи взагалі унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 149, 150, 153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву Першого заступника прокурора Львівської області Капітули Олега Валерійовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_1 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1/тамбур - 5,1 кв.м, 2-2/коридор - 2,9 кв.м, 2-3/кухня - 5,2 кв.м, 2-4/житлова - 16,5 кв.м, 2-5/житлова - 10,9 кв.м, 2-6/ванна кімната - 4,1 кв.м та цегляний сарай, позначений на плані літ. «Г», літня кухня, позначена на плані літ. «Б».

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи для відома.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заявник (стягувач): Перший заступник прокурора Львівської області Капітула Олег Валерійович (, адреса: 79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19).

Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: