Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2855/19

2/330/126/2020

"29" квітня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, Україна, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2015 року має заборгованість - 15187 гривень 76 копійок, яка складається з наступного: 1616,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4090,10 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 8281,71 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 699,42 гривень - штраф (процентна складова.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року у розмірі 15187 гривень 76 копійок, яка складається з наступного: 1616,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4090,10 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 8281,71 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 699,42 гривень - штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1921 гривень 00 копійок судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надав, проте надані письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідач позов не визнає повністю, зважаючи на наступне. Так, вказано на сплив строку позовної давності, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, яка створилася станом на 31.05.2015 року, проте позов подано до суду 11.12.2019 року, тобто після спливу трьох років, а про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено. Крім того, відповідачем зазначено про відсутність у Анкеті-заяві відомостей щодо виду кредитної картки, отриманої відповідачем, розмір бажаного кредитного ліміту. Також відповідач вказує на невідповідність сум за розрахунком заборгованості та випискою, наданими банком, і заявленої до стягнення з відповідача. На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг(а.с. 12-47).

Але, суд звертає увагу на те, що у анкеті-заяві, оригінал якої також був наданий позивачем для огляду, відповідачем не визначена сума кредиту, а також вид кредитної картки, яку він бажає отримати (а.с. 12).

Також позивачем ані у позові, ані у наданих до позову письмових доказах не визначено, коли і на яку суму було збільшено кредитний ліміт відповідача, яка саме картка - «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду» чи « Універсальна contract» - була видана відповідачеві, хоча умови кредитування по цим карткам, як вбачається з Витягу Тарифів обслуговування кредитних карток (а.с. 13) різняться.

З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць), з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вказує позивач, станом на 31.05.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 15187 гривень 76 копійок, яка складається з наступного: 1616,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4090,10 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 8281,71 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 699,42 гривень - штраф (процентна складова).

Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Крім того, у відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 18.06.03 № 254 (надалі «Положення 254»), операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

В п. 5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 15187,76 гривень і надано виписку з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 .

Проте, з вказаної виписки вбачається, що рух коштів по цьому рахунку відображено не з дати укладення кредитного договору, на який посилається позивач (04.10.2011 року), а лише з 30.07.2014 року.

Крім того, у відповідності до цієї виписки, станом на 31.05.2015 року заборгованість відповідача складає 4047,90 гривень, що повністю відповідає також доданому до позовної заяви розрахунку (а.с. 9).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості станом на 31.05.2015 року у розмірі 15187,76 гривень по кредитному договору б/н від 04.10.2011 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовляється.

Також, стороною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності у даному випадку.

Проте, судом вказані вимоги відповідача не розглядаються, оскільки в ході розгляду справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 599, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, Україна, м. Київ, вулиця Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його винесення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Федорець С.В.