ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/411/20
Провадження №2/477/400/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2020 року позивач кредитна спілка «Істок» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04.10.2019 року в загальній сумі 18684 грн.30 коп. та судові витрати по справі в сумі 2102 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 13 березня 2018 року до Кредитної спілки «Істок» (Далі КС) звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки та, на підставі рішення спостережної ради КС №50 від 13.03.2018 року, відповідач набув членства у даній Кредитній спілці.

04.10.2019 року відповідач подав заяву на отримання кредиту та, відповідно до кредитного договору, отримав кредит в сумі 7000 грн. на умовах платності, зворотності, строковості, забезпеченості та цільового використання. Термін повернення кредиту 02 жовтня 2020 року, договором встановлена процентна ставка 0,001% річних, щоденна плата за наданий кредит 10,55 грн. 26.11.2019 року між сторонами укладено Додаткову угоду, якою внесено зміни до основного Договору та передбачено щоденну плату за наданий кредит в сумі 42,19 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, в той час як відповідач, в порушення п.4.1, 4.3 Договору не здійснив жодного платежу на погашення кредиту та нарахованих відсотків, хоча згідно Графіку повернення кредиту передбачено щомісячними платежами. Посилаючись на вказане, позивач зазначає, що відповідно до п.7.3, п. 6.2.2 Договору, ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», набув право вимагати від відповідача дострокового повного погашення кредиту та нарахованих процентів. Посилаючись на те, що вимога КС про повернення кредиту та сплату нарахованих процентів відповідачем проігнорована, просить про стягнення цих сум в судовому порядку, зокрема: кредиту 7000 грн., процентів 0,03 грн.; прострочену заборгованість по платі за наданий кредит 4598,84 грн. Окрім того, позивач, посилаючись на положення п.4.7.3 Договору, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 34,80 грн. та 100% річних від простроченої суми 3050,63 грн. Відповідно до 4.7.2 Договору, просить стягнути штраф за прострочені платежі в сумі 4000грн.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 44).

Відповідач ОСОБА_1 до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надіслав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 40, 46, 50), у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, розгляд справи здійснено за відсутності відповідача.

Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з такого.

Як слідує зі змісту наданих позивачем письмових доказів, 13.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Кредитної спілки «Істок» із заявою про прийняття його в члені даної КС (а.с. 11) та рішенням правління КС №50 від 13.03.2018 року прийнятий в її члени (а.с. 12).

Відповідач подав заяву до КС про отримання кредиту в сумі 7000 грн. на 12 місяців для проведення ремонту (а.с. 16).

04.10.2019 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 укладено договір про надання останньому кредиту в сумі 7000 грн. на 12 місяців, остаточна дата повернення 02.10.2020 року (п.1.2 Договору), передбачена плата за кредит 10,55 грн. щоденно, встановлені проценти 0.001% річних (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 - повернення основної суми кредиту, а також плата та проценти за кредит мали здійснюватися відповідачем щомісяця відповідно до Графіку (а.с. 18-20).

Згідно з п.6.2.2 Договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більше як на один місяць, кредитор набуває право вимагати дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків.

Пунктами 4.7.2 та 4.7.3 Договору передбачена відповідальність за порушення позичальником сплати, передбачених за договором платежів, зокрема у виді стягнення інфляційних втрат та 100% річних від простроченої суми за весь час прострочення, згідно зі ст.625 ЦК; штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення кожного платежу.

Відповідно до Додаткового договору №1 від 26.11.2019 року, сторони дійшли згоди щодо зміни п. 2.5 Договору кредиту, та передбачили плату за наданий кредит в сумі 42,19 грн. щоденно, що набуло чинності з дати укладення цього додаткового договору (а.с. 21).

Позивач виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 04.10.2019 року (а.с. 31).

Однак відповідач умови договору щодо повернення суми кредиту (частинами), внесення плати та процентів за наданий кредит, порушив, у зв`язку з чим 27.12.2019 року Кредитною спілкою направлено вимогу відповідачу про погашення заборгованості за договором кредиту від 04.10.2019 року (а.с. 33), однак, як зазначає позивач, позичальник вимогу КС проігнорував, заборгованість не погасив, у зв`язку з чим, Кредитна спілка просить про стягнення всієї суми кредиту достроково, а також нарахованих сум плати, процентів та сум відповідальності, визначені п. 4.7.2 та 4.7.3 Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вище наведені умови Договору, норми ЦК України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми боргу за кредитом 7000грн., плати за кредит 4598,84 грн., процентів 0,03 грн., штраф в сумі 4000 грн.

Щодо інфляційних втрат та 100% річних, згідно з положеннями ст.625 ЦК України, то суд не погоджується з нарахуванням цих сум на всю суму кредиту (7000грн)., адже умовами договору (п.4.7.3) передбачено, що така плата нараховується на суму прострочених платежів.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає захистом майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних затрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ч.1 ст. 628 ЦК України).

Умовами п.4.7.3 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника щодо повернення суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % від прострочення суми за весь час прострочення сплати зобов`язання за договором, згідно ст. 625 ЦК України.

Як слідує зі змісту позову, відповідач прострочив чотири платежі за Графіком, відповідно до якого (а.с. 20), сума основних платежів за 4-ри місяці становить 2090,55 грн.

За такого, 100% річних від простроченої суми складає 549, 85 грн. (2090,55х100%х96 (днів прострочення)/365=549 грн. 85 коп.).

Інфляційні нарахування з цих же підстав становлять 6 грн. 27 коп. (2090,55 х (100,3-100)/100= 6, 27 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1366 грн. 30 коп. (12154,99грн. х 100 /18684,30 грн. = 65%; 2102 х 65% = 1366, 30).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий 16.05.2013 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, на користь Кредитної спілки «Істок» (, рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м.Києві):

-заборгованість за кредитним договором від 04.10.2019 року в загальній сумі 12 154 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 99 коп., з яких: заборгованість за кредитом 7000 грн.; проценти 0,03 грн.; плата 4598,84 грн.; штраф 4000 грн.; 100% річних згідно п. 4.7.3 Договору 549,85 грн., інфляційні втрати 6 грн. 27 коп.;

-судовий збір в сумі 1366 (одна тисяча триста шістдесят шість) грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)»), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.М. Семенова