Справа № 386/349/20
Провадження № 2-з/386/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю. О., дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення достроково заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування.

Як вбачається із заявлених вимог представник позивача просить стягнути достроково з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість, яка виникла за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0670/82/91810632 від 27.11.2018 року у сумі 90590 грн. 16 коп.

Одночасно, представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно позивальника ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 8580 кв.м., житловою площею 5661 кв.м., який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви представник позивача вказує, що предметом позову у даній цивільній справі є вимога про захист прав і законних інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», порушених внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0670/82/91810632 від 27.11.2018 року.

Також представник позивача посилається на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, в тому числі після пред`явлення як вимоги, так і позову, а також те, що заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно являється адекватним способом можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховування та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 даної постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача, що на даний момент нерухомість належить відповідачу на підставі права власності, а позивач має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися даною нерухомістю та відчужити нерухомість на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки позивач до заяви про забезпечення позову не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Також згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Як вбачається із позовної заяви представник позивача просить стягнути достроково з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість, яка виникла за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0670/82/91810632 від 27.11.2018 року у сумі 90590 грн. 16 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 76740 грн.34 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 13849 грн. 82 коп.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову взагалі відсутнє обґрунтування співмірності застосування заходів забезпечення позову заявленим позивачем позовним вимогам.

Крім того, в заяві про забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, ОСОБА_1 загальною площею 8580 кв.м., житловою площею 5661 кв.м.

Однак, як вбачається з інформації з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, на праві власності ОСОБА_1 належить житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 85,80 кв.м, житловою площею 56,61 кв.м.

При цьому судом враховується правовий висновок, що міститься в постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року по справі №824/239/2018.

Так, Верховним Судом звернуто увагу на те, що судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд вважав, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все майно боржників у межах суми вимог, при відсутності відомостей про вартість такого майна - є невиконуваним.

Суд, також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову за даних обставин не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову до відповідача ОСОБА_1 про накладення арешту на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Гут Ю. О.