ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4282/19 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
провадження № 22-ц/807/1319/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у особі представника Данилової Тетяни Анатоліївни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Стахова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ПрАТ «Стахова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 20.04.2017р. між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 641/17-Тз/ЗГІ 115, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Нуundai Еlаіntra», д.р.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 03.07.2017р. в м. Мелітополь на вул . Ломоносова , 170 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Нуundai ЕІаіntra», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «ЗАЗ -Daewoo», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм транспортного засобу ««ЗАЗ - Daewoo» ОСОБА_1 , що підтверджується постановою суду.

Згідно з рахунком № 0704 від 05.07.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобілю «Нуundai ЕІаіntra» склала 16750 грн. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало власнику автомобілю 13802 грн. 50 коп. за рахунком СТО за мінусом франшизи у розмірі 2947 грн. 50 коп. Тому позивач на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", вважає, що до нього як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ - Daewoo» була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес» (поліс № АК/4187933), то ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 05.07.2018р. звернулось до страховика винуватця ДТП щодо відшкодування понесених витрат із виплати страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі.

04.10.2018р. на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

26.02.2019р. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» було надіслано претензію на адресу відповідача ОСОБА_1 про відшкодування йому сплачених потерпілій коштів в розмірі 13 802 грн. 50 коп. Але 22.03.2019р. на адресу позивача надійшли її заперечення щодо неправомірності такої вимоги до неї, оскільки її цивільно-правова відповідальність застрахована, а тому позивачу слід звернутись до її страхової компанії. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь 13 802 грн. 50 коп., які ним відшкодовано потерпілій від ДТП.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішення суду, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у особі представника Данилової Т.А. звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та власником ТЗ «Нуundai Еlаntra», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 укладений договір страхування наземного транспорту № 641/17-Тз/Зп 115, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Нуundai Еlаntra», д.р.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 9-14).

Згідно довідки НПУ № НОМЕР_3 , 03.07.2017р. в м. Мелітополь на вул. Ломоносова, 170 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Нуundai Еlаntra», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ЗАЗ - Daewoo», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 19).

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017р. ОСОБА_1 визнана виною за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП, що сталася 03.07.2017р. о 08-00 годині, коли вона, керуючи автомобілем «ЗАЗ - Daewoo», д.р.н. НОМЕР_2 , в порушення п.13.1 ПДР України допустила зіткнення з ТЗ «Нуundai Еlаntra», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вказана постанова суду набрала законної сили 04.08.2017 року (а.с. 18).

03.07.2017р. ОСОБА_2 надала своєму страховику заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с. 21).

Згідно рахунку № 0704 від 05.07.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Нуundai Еlаntra», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 16750 грн. (а.с. 22).

Платіжним дорученням № 894555 від 24.07.2017р. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало виконавцю послуг з ремонту вказаного автомобілю 13802 грн. 50 коп. (а.с. 24).

В подальшому, 05.07.2018р., ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало на адресу ПрАТ «СК «Юнівес», яке є страховиком відповідача, претензію щодо відшкодування шкоди в сумі 13802,50 грн. за даним страховим випадком у вигляді сплаченого страхового відшкодування потерпілій від ДТП особі (а.с. 28).

Листом від 04.10.2018р. ПрАТ «СК «Юнівес» повідомив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 29).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало письмову претензію без номеру та дати на адресу ОСОБА_1 щодо відшкодування вказаної шкоди в порядку регресу (а.с. 30).

22.03.2019р. ОСОБА_1 на адресу позивача надіслала заперечення щодо фактів, викладених у претензії, зазначивши, що претензійні вимоги до неї заявлені неправомірно, та запропонувала звернутися до її страхової компанії. Зазначала також, що дана претензія суперечить інституту страхування та правовій позиції, викладеній у постанові ВС від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц (а.с. 31).

Тому позивач просив у судовому порядку стягнути суму сплаченого ним своєму страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 13 802,50 грн. з ОСОБА_1 як винуватця ДТП.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходив із того, що саме на страховика відповідача - ПрАТ «СК «Ювінес» покладається обов`язок у межах суми ліміту виплатити страховику потерпілої від ДТП особи - ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 13 802,30 грн., виплачене останнім виконавцю відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Нуundai Еlаntra».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на правову позицію ВС, викладену у постанові від 04 липня 2018р. у справі № 755/18006/15-ц, зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37).

Позивач вважає, що, оскільки страховиком відповідача йому відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування, яку він сплатив своєму страхувальнику, то такий обов`я-

зок має виконати винуватець ДТП, тобто відповідач ОСОБА_1 .

Колегія не погоджується з цими доводами апелянта, та, навпаки, визнає обґрунтованими висновки суду в цій частині з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Між тим, у постанові ВС, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, правова позиція зводиться до того, що такий обов`язок виникає у страховика особи, винної у скоєнні ДТП та пошкодженні внаслідок цього майна потерпілого. Та може бути покладений на винуватця ДТП тільки у тому випадку, коли у його страховика не виникає такого обов`язку.

Як на відсутність обов`язку у ПрАТ ««СК «Ювінес» відшкодувати йому витрати з виплати страхового відшкодування позивач посилається на відмову страховика відповідача на його претензію здійснити таку виплату на його користь.

Так, з відповіді ПрАТ «СК «Ювінес» на претензію ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вбачається, що підставою для відмови зазначено порушення останнім п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, подання заяви страховиком в особі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» поза межами річного строку.

Дійсно, відповідно до положень статті 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, серед іншого, згідно з пунктом 37.1.4 - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, страховик відповідача не оспорював виникнення у нього такого обов`язку, а лише виходив із того, що заяву позивачем було подано після спливу річного строку з дня ДТП, тобто наголошував на порушенні вимог п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 36.7 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Та колегія наголошує на тому, що лише після прийняття рішення судом про правомірність такої відмови, у страховика потерпілої особи виникає право на відшкодування понесених витрат з виплати страхового відшкодування за рахунок винуватця ДТП.

У протилежному випадку, як обґрунтовано визнав суд, зваживши на заперечення відповідача, буде знівельовано саму мету інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, на думку колегії, зволікання самого страховика з поданням відповідної заяви іншому страховику, порушення строків звернення з такою заявою, ще не є безумовною підставою для перекладання цього обов`язку на страхувальника, який, уклавши договір страхування, розраховував на його належне виконання іншою стороною. А тому спочатку страховики мають вирішити питання відшкодування між собою, зокрема, у судовому порядку, а вже у випадку встановлення судом відсутності такого обов`язку у страховика, який зареєстрував відповідальність винуватця ДТП, такий обов`язок з відшкодування сплаченої потерпілому страхової виплати виникає у останнього.

За викладених обставин, колегія на теперішній час не вбачає порушення прав позивача відмовою відповідача сплатити замість свого страховика суму страхової виплати, а тому визнає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).

З змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у особі представника Данилової Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 04 травня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.

Дата документу 04.05.2020 Справа № 337/4282/19