Справа № 766/3366/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді : Зуб І.Ю.,

при секретарі: Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Корабельного районного у місті Херсоні відділу реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 23.04.1971 року, постійно проживали разом та вели спільне господарство. Зазначає, що 02.06.1989 року шлюб було фіктивно розірвано за спільною заявою Комсомольським ЗАГС м. Херсона. Метою розірвання шлюбу було оформлення майнових прав на нерухоме майно. Після розірвання шлюбу проживали разом як чоловік і дружина, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. В позові зазначено, що спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою. Враховуючи викладені обставини позивач просить визнати фіктивним розіврання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зхареєстроване Комсомольським ЗАГСМ м. Херсона від 02.06.1989 року за актовим записовм №432, у зв`язку з чим анулювати актовий запис №432.

В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Корабельного районного у місті Херсоні відділу реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказує на те, що при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить суд розглядати справу у відсутність їх представника.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час слухання справи повідомлялась, причини неявки невідомі.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач звернулася до суду із даним позовом в лютому 2020 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали, позивачем надано 05.03.2020 року позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні, як мету визнання розірвання шлюбу фіктивним, позивач зазначила бажання отримати доступ до грошей, померлого ОСОБА_3 , які становлять пенсію й залишились на рахунку в банку. Позивач пояснила, що розірвання шлюбу відбулося для того, щоб не втратити квартиру, в якій проживала її мати. Для того, щоб зареєструвати своє місце проживання разом із матір`ю, їй довелося розлучитися.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружилися 23.04.1971 року, про що зроблено актовий запис №978 міським бюро ЗАГС м. Севастопіль.

02.06.1989 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано у Комсомольським ЗАГС м. Херсона, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до відбитку на штампі в паспорті позивача місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 - 14.06.1989 року.

Згідно із ст. 41 в редакції Кодексу про шлюб та сім`ю станом на день розірвання шлюбу - 02.06.1989 року, при взаємній згоді на розірвання шлюбу подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, розірвання шлюбу провадиться в органах запису актів громадянського стану.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 на час розірвання шлюбу, донька позивача та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була неповнолітня. Дата народження доньки ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи вимоги Кодексу про шлюб та сім`ю, який діяв, під час розірвання шлюбу, а саме відсутність неповнолітніх дітей для розірвання шлюбу в органах ЗАГС, беручи до уваги факт наявності неповнолітньої доньки у подружжя станом на 02.06.1989 року, тобто на день розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних доказів, що розірвання шлюбу відбулося за спільною заявою подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.106 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Статтею 108 Сімейного Кодексу України, встановлено, що за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде установлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу позивач та ОСОБА_3 проживали разом. Проте вказані обставини не можуть бути підставою для визнання розірвання шлюбу фіктивним, адже необхідною умовою для визнання розірвання шлюбу фіктивним є не лише спільне проживання колишнього подружжя, а проживання саме однією сім`єю, тобто дії подружжя мають бути спрямовані саме на реалізацію функції сім`ї та мати не меті шлюбні відносини. Проте такі обставини не були встановлені під час судового розгляду.

З пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вбачається, що вони є сусіди позивача, про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вони дізналися після смерті ОСОБА_3 зі слів позивача - ОСОБА_1 . Також свідки показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом, мали добрі стосунки.

Свідок ОСОБА_7 також пояснила, що вона пам`ятає розмову з ОСОБА_1 у 1989 році щодо проблем з квартирою та свідок казала про можливість там прописатись, можливо розлучитися. Також свідок пояснила, що в квартиру позивач та ОСОБА_3 переїхали з грудня 2001 року.

Покази свідків не дають підстави вважити, що розірвання шлюбу мале фіктивний характер, виходячи з намірів подружжя. Також суб`єктивні судження про проживання осіб разом не є беззаперечним доказом наявності шлюбних відносин, ведення спільного господарства.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1054.

Враховуючи факт смерті ОСОБА_3 не можливо встановити його наміри при розірванні шлюбу.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 23.01.2002 року по 13.08.2019 року.

У акті від 12.02.2020 року ТОВ КК «Старий центр» зазначено, що 12.02.2020 року під час обстеження кв. АДРЕСА_1 встановлено, що позивач та ОСОБА_8 проживали та вели спільне господарство за даною адресою, з посиланням на пояснення сусідів.

Суд не бере до уваги даний доказ, оскільки обстеження квартири відбулося 12.02.2020 року, тобто більше ніж через півроку після смерті ОСОБА_3 а відомості зазначені в акті зроблено зі слів сусідів.

Таким чином встановлено, що позивач та ОСОБА_3 в період з 23.01.2002 року по 13.08.2019 року мали зареєстроване місце проживання за однією адресою, що беззаперечно не свідчать про наявність шлюбних стосунків між позивачем та ОСОБА_3 .

Відповідно до листа Другої Херсонської нотаріальної контори від 16.04.2020 року №675/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, інформація щодо спадкоємців померлого відсутня.

На підтвердження факту близьких, подружніх стосунків позивачем надані суду фотознімки, проте такі фотознімки не можуть бути розцінені судом як належні докази наявності подружніх стосунків між позивачем та ОСОБА_3 , оскільки достовірно не відомо, хто зображений на фотознімках, не встановлено дати, коли зроблені вказані фотознімки,.

Також на підтвердження факту близьких, подружніх стосунків позивачем надані суду медичні документи ОСОБА_3 , проте такі документи також не можуть бути розцінені судом як належні докази наявності подружніх стосунків між позивачем та ОСОБА_3 , оскільки вони свідчать тільки про стан здоров`я ОСОБА_3 . З медичних документів не можливо встановити наявність або відсутність подружніх стосунків.

Фіктивне розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_3 позивач пояснює тим, що це був єдиний шлях для реєстрації її місця проживання в квартирі її матері, наявність шлюбу цього перешкоджала. Доказів на підтвердження даних тверджень позивачем не надано.

Крім того, суд приймає до уваги, що розірвання шлюбу, яке позивач просить визнати фіктивним, відбулося 02.06.1989 року, тобто з моменту розірвання шлюбу минуло більше 30 років. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернувся з вказаним позовом у 2020 році. Таким чином, за життя ОСОБА_3 позивач не намагалася визнати розірвання шлюбу фіктивним чи офіційно відновити шлюбні стосунки.

Таким чином, під час судового розгляду судом не було встановлено, що позивач та ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживали однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу сплив тривалий строк під час якого питання фіктивності розірвання шлюбу або відновлення шлюбу не вирішувалося, що позивач і ОСОБА_3 хоча і проживали разом, однак беззаперечних доказів на підтвердження між ними шлюбних відносин не має. Суд приймає до уваги, що в суді не було доведено, що на момент розірвання шлюбу позивач і ОСОБА_3 не мали намір розірвати шлюб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не доведені під час судового розгляду, у зв`язку з чим в задоволенні позову про визнання розірвання шлюбу фіктивним слід відмовити.

Керуючись ст. 41 Кодексу про шлюб та сім`ю, ст.ст.106, 108 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 265, 268, 354 ЦПК України, - суд

у х в а л и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Корабельного районного у місті Херсоні відділу реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_2 про визнання розірвання шлюбу фіктивним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Відповідно до п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 12.05.2020 року.

СуддяІ. Ю. Зуб