Ухвала

12 травня 2020 року

м. Київ

справа № 302/1523/18

провадження № 61-7629ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача публічно вибачитися перед ним за нанесені образи та спотворену інформацію, що паплюжать його честь та гідність; припинити неправомірні дії щодо приниження честі та гідності відносно нього та спростувати направлену скаргу до Мукачівської єпархії, поширену недостовірну інформацію, яка ганьбить його честь та гідність; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 04 грудня 2018 року йому стало відомо, що відповідач, який є батьком його дружини, поширює щодо нього недостовірну інформацію, а саме - звернувся зі скаргою від 04 грудня 2018 року до Мукачівської православної єпархії та звинувачує його в крадіжках речей. Відповідач неодноразово погрожував, втручається в його особисте життя, постійно нецензурно лається на його адресу, протягом останніх чотирьох років публічно, у присутності сусідів та інших незнайомих людей, вигукує на його адресу образи, що завдає шкоди честі, гідності та його ділової репутації. Компенсацію завданої моральної шкоди він оцінює в розмірі 30 000 грн, оскільки будучи священнослужителем він повинен був пояснювати великій кількості людей про те, що не має жодного стосунку до вчинення правопорушень, у яких його звинуватив відповідач. Після направлення відповідачем згаданої скарги до нього почали звертатися друзі та парафіяни з питаннями чи справді він займався правопорушеннями, а шкода, яка цим завдана, не може бути навіть оцінена в грошах. Ці обставини в сукупності спричинили значні негативні емоції у нього, оскільки він змушений зараз відновлювати свою репутацію. Визначена ним сума компенсації є значно меншою аніж шкода, що завдана реально. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Міжгірський районний суд Закарпатської області заочним рішенням від 21 серпня 2019 року позов задовольнив частково. Визнав недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яку ОСОБА_2 виклав у скарзі до Митрополита Мукачівського і Ужгородського на дії протоієрея Михаїла Криванича від 04 грудня 2018 року. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 1 762 грн судових витрат. У решті вимог відмовив.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 16 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Заочне рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2019 року в частині задоволення позову скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 643 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі серед інших вимог є стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тобто в указаній частині справа № 302/1523/18 є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації.

Зазначена справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко