Справа № 2-1314/11
Провадження № 6/761/196/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Чугаєвій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу № 2-1314/11 від 23.05.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Комерційнитй банк «Надра», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник, боржник) звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просив визнати виконавчий лист № 2-1314/11 від 23.05.20112 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та стягнути з Банку безпідставно одержанні за виконавчим листом кошти у розмірі 22 026,58 грн.

Заява обґрунтована тим, що 19.11.2011 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва Голік Н.О. по вказаній справі прийнято заочне рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 201 925,46 грн., а також судові витрати в розмірі 1 820,00 грн. У червні 2013 року заявником отримано заочне рішення суду з відміткою, що станом на 18.06.2013 року рішення не набрала законної сили. У подальшому останнім було подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 22.01.2014 року була залишена без задоволення. Листом від 28.01.2014 року заявника було повідомлено, що станом на 28.04.2014 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.12.2011 року по справі №2-1314/11 не набрало законної сили, і виконавчий лист на його виконання ще не видавався. При цьому, 06.06.2012 року Корабельним відділом державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області вперше було відкрито виконавче провадження, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» коштів на підставі виконавчого листа від 23.05.2012 року по вказаній справі. Станом на 20.12.2019 року на підставі вищевказаного виконавчого листа з ОСОБА_1 примусово стягнуто кошти у розмірі 22 026,58 грн. Заявник звертаючись до суду з вказаною заявою зазначає, що виконавчий лист від 23.05.2012 року виданий з порушенням встановленого законодавцем порядку, оскільки на час видачі вказаного виконавчого документу заочне рішення суду не набрало законної сили, у зв`язку з чим просить суд визнати виконавчий лист від 23.05.2012 року, виданий на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 19.12.2011 року по справі №2-1314/11 таким що не підлягає виконанню, та стягнути з ПАТ «КБ «Надра» безпідставно одержані кошти у розмірі 22 026,58 грн.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши зміст поданої заяви та матеріали цивільної справи № 2-1314/11, дійшов висновку, що подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, положеннями ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2011 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва Голік Н.О. по справі № 2-1314/11 прийнято заочне рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 201 925,46 грн. та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, що був чинним на момент видачі виконавчого листа, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

23.05.2012 року за рішенням суду видано виконавчий лист № 2-1314/114 та в подальшому за вказаним виконавчим листом Корабельним відділом державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2013 року на адресу ОСОБА_1 направлялась копія рішення що не набрало законної сили.

16.08.2013 року заявник звернувся до суду зі заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 22.01.2014 року була залишена без задоволення.

Листом №3658/07-01/14-Вих/К-54 від 28.01.2014 року Шевченківський районний суд повідомив ОСОБА_1 , що станом на 28.04.2014 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2011 року по справі №2/1314/11 не набрало законної сили, виконавчий лист не видавався.

З вищенаведеного слідує, що виконавчий лист від 23.05.2012 року виданий помилково, на підставі рішення суду, що не набрало законної сили.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відтак, з врахуванням тієї обставини, що виконавчий лист виданий помилково за рішенням яке не набрало законної сили, суд дійшов висновку, що виконавчий лист № 2-1314/11 від 23.05.2012року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, як згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Так, ОСОБА_1 надано до суду лист Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області № 45406 від 20.12.2019 року, відповідно до якого за період з 06.06.2012 року по 20.12.2019 року загалом в порядку виконання вищезазначеного виконавчого листа з боржника було стягнуто 20 545,46 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра»

Отже, з огляду на викладене, поверненню підлягають стягнуті з ОСОБА_1 на користь ПАБ «КБ «Надра» кошти за виконавчим листом № 2-1314/11 від 23.05.2015 року в сумі 20 545,46 грн.

При цьому, суд відмовляє у вимозі заявника про стягнення з ПАТ «КБ «Надра» виконавчого збору у розмірі 1 481,12 грн. з огляду на наступне наступне.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Разом з тим, процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок № 787.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Таким чином, законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ПАТ «КБ «Надра» безпідставно одержаних коштів підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37, 352-355, 431, 442 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу № 2-1314/11 від 23.05.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Комерційнитй банк «Надра», - задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист № 2-1214/11 від 23.05.2012 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 201 925,46 грн. таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічне акціонерне товариство «Комерційнитй банк «Надра» /04053, м. Київ, вул. С. Стрільців, буд 15, / в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 / безпідставно одержані за виконавчим листом від 23.05.2012 року кошти у розмірі 20 545,46 грн.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: