Справа №127/3292/20
Провадження № 2/127/500/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.04.2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини.

В позові позивач зазначила про те, що 14.04.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають чотирьох дітей - неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сторони разом не проживають, а відповідач кошти на утримання дітей взагалі не надає. На даний момент позивач перебуває у декретній відпустці і не має змоги працювати. Діти постійно потребують збалансованого харчування, одягу, розвиваючих іграшок, на що потрібні значні кошти.

Відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, інших дітей чи утриманців не має, однак добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей не бажає.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини від всіх доходів відповідача та на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх доходів відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, що 14.04.1998 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний запис № 618. (а.с. 6)

Від цього шлюбу мають чотирьох дітей - неповнолітніх: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які поживають разом із позивачем (а.с. 7,8,9, 11)

ОСОБА_1 ніде не працює, перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за малолітньою донькою.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є п,0редметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України)

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дітей.

Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тому, враховуючи вікову категорію дітей та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідачащомісячно є необхідним та достатнім для утримання трьох неповнолітніх дітей від одного з батьків.

За правилами ч. 1 та ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, встановлено, що позивач має право на її утримання відповідачем до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку, згідно ч. 2 ст. 84 СК України.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей та дружини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов`язаний та може надавати щомісячне утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Також, суд вважає за необхідне і можливе, враховуючи положення ч. 2 та ч. 4 ст. 84 ст. СК України, стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом, зокрема, взято до уваги об`єднання позивачем в позовній заяві двох самостійних вимог, пов`язаних між собою, а тому судовий збір за такі вимоги сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 1 681,60 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст. 75, п. 2, 6 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 2, 3 та ч. 4 ст. 84, ч. 1, ч. 3 ст. 88, ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 180, ст. 181, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 137, 141, 206, 228, 229, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283,354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, починаючи стягнення з 10.02.2020 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 1 681,60 гривень.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, яка відповідає вимогам, визначеним в ст. 285 ЦПК України, поданої протягом 30 днів з моменту його проголошення чи в разі поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом через Вінницький міський суд Вінницької області подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня моменту проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вказані строки продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Жмудь