Справа № 534/23/20
Провадження № 2/534/396/20
05 травня 2020 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.
з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданнів залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання частки квартири особистою приватною власністю,
Адвокат Бойченко Г.В. звернулась до суду із зазначеним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 , яка діє як її представник на підставі договору від 12.02.2019, в якому просить визнати 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 .
Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 разом із її донькою ОСОБА_3 , в рівних частках по Ѕ частці.
Місце проживання відповідача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.10.2019 року по справі № 534/346/19 визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Зазначена вище квартира була придбана за рахунок коштів від продажу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , співвласниками якого були: позивач -1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності, її донька ОСОБА_3 - 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та ОСОБА_5 - 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6
Будинок АДРЕСА_3 було продано 05.06.2009 за 115 191 грн, з них: 57 595 грн 50 коп. - частка ОСОБА_1 (1/2) та 19 198 грн 50 коп. - частка ОСОБА_5 (1/6), разом сума - 76 794 грн. Квартира АДРЕСА_1 була придбана 05.06.2009 за 31 274 грн з них: 15 637 грн - частка ОСОБА_1 (1/2) та 15 637 грн - частка ОСОБА_5 (1/2). Таким чином, в один день було продано будинок, від продажу якого, ОСОБА_1 отримала кошти у сумі 57 595 грн, які є її особистою власністю, оскільки вони були отримані від продажу майна, яке було у нею до шлюбу з ОСОБА_2 , та придбано квартиру - за яку було внесено ОСОБА_1 кошти у сумі 15 637 грн, які є її особистою приватною власністю.
Відповідач після розірвання шлюбу відмовляється звертатись до нотаріуса для того, щоб оформити дозвіл на продаж зазначеної квартири, бо не визнає той факт, що частка квартири є особистою приватною власністю позивача, у зв`язку із цим позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 05.05.2020 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У судове засідання позивач, представник позивача татретя особа не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_3 адвоката Бойченко Г.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, відсутність позивача та третьої особи. Позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Як убачається з матеріалів справи співвласниками будинку АДРЕСА_3 були: позивач ОСОБА_1 , яка мала -1/2 частки приватної власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 04.03.2009 виданого Комсомольською держнотконторою за р.№ 1-139 (а.с. 19), її донька ОСОБА_3 - яка мала 1/6 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМВ № 962924 від 04.03.2009 виданого Комсомольською держнотконторою за р.№ 1-141 (а.с.20)та ОСОБА_5 - яка мала 1/3 частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ) серії ВМВ № 962925 від 04.03.2009 виданого Комсомольською держнотконторою за р.№ 1-143 (а.с.22).
Зазначений вище будинок АДРЕСА_3 було продано на підставі договору купівлі продажу від 05.06.2009 посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленком В.В. за 115 191 грн, з них: 57 595 грн 50 коп. - частка ОСОБА_1 (1/2) та 19 198 грн 50 коп. - частка ОСОБА_5 (1/6), разом сума - 76 794 грн.
Відповідно до Договору купівлі продажу від 05.06.2009 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності по Ѕ частки позивачу ОСОБА_1 та третій особі у справі - ОСОБА_3 , що підтверджується: записом реєстрації права власності проведеного на підставі договору купівлі-продажу, р. № 1909, виданого 05.06.2009 приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко В.В. (а.с.14), рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 198 від 26.05.2009 (а.с.56); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2009 (а.с.15).
Відповідно до договору купівлі продажу квартира АДРЕСА_1 було придбано 05.06.2009 за 31 274 грн з них: 15 637 грн - частка ОСОБА_1 (1/2) та 15 637 грн - частка ОСОБА_5 (1/2), (а.с.14).
Суд зазначає, що правочини щодо майна, а саме продажу будинку АДРЕСА_3 та купівлі квартири АДРЕСА_1 здійснювались в один і той же час, тобто 05.06.2009року. Таким чином, в один день було продано будинок, від продажу якого, ОСОБА_1 отримала кошти у сумі 57 595 грн, що є її особистою власністю, оскільки вони були отримані від продажу майна, що належало їй на підставі свідоцтва про право на спадщину (яке вона отримала ще до вступу у шлюб з ОСОБА_2 ), та придбано квартиру - за яку було внесено ОСОБА_1 кошти у сумі 15 637 грн, котрі є її особистою приватною власністю.
Окрім цього, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про згоду на придбання дружиною ОСОБА_1 квартири, що посвідчена приватним нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за від 05.06.2009 №1912 (а.с.57). Із заяви убачається, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує, щодо придбання частки квартири АДРЕСА_1 на купівлю за ціну та на умовах по власному розсуду частки квартири. Тобто, на думку суду відповідач знав ціну, за якою буде відбуватися придбання частки квартири та надав дозвіл дружині здійснити згаданий правочин.
Відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 декілька разів змінювала прізвище з ОСОБА_1 (дівоче) на ОСОБА_1 , з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру, повторного свідоцтва про зміну імені та свідоцтва про шлюб (а.с.8,9,10).
Місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.10.2019 року по справі № 534/346/19 визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с.7).
З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено попередження (у відповідності до вимог норм Цивільного кодексу України і Житлового кодексу України) від 08.01.2020 року (зворотній бік а.с.23).
Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як зазначалось у описовій частині позову відповідач після розірвання шлюбу відмовляється звертатись до нотаріуса для того, щоб оформити дозвіл на продаж зазначеної квартири, бо не визнає той факт, що частка квартири є особистою приватною власністю позивача.
Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.
Відповідно до ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю визначається дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Суд наголошує, що відповідно до абзацу 2 п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, тощо.
Суд погоджується з доводами представника позивача, що частка ОСОБА_1 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є її особистою приватною власністю, хоча і була придбана під час перебування в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 , оскільки придбана за особисті кошти позивача від продажу будинку, 1/2 частки якого належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1 400 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строк щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Повне ім`я відповідача: Повне ім`я третьої особиОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 07.05.2020.