Справа № 659/213/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року смт. Нижні Сірогози Нижньосірогозький районний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернякової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нижні Сірогози Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним Ѕ частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , житловою площею 64,4кв.м., загальною площею 83.1 кв.м. , при якому: сіни літні -14.7кв.м., літня кухня- 40 кв. метрів, підвал під будівлею- 12 кв. метрів, тамбур- 12кв.метрів, гараж -43,4 кв.м, сарай-5,9кв.м,сарай 8,7кв.м., сарайц3,2 кв.м., вбиральня 1 кв.м., споруди-огорожа, водопровід, ворота.

Позов обґрунтований тим, що 16.08.1997р. між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, 19 .05.2006р. за договором купівлі-продажу відповідач придбала вищезазначений будинок, в якому вони разом проживали родиною. Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26.07.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Зазначає, що оскільки відповідно до ст. 60 СК України, вказане майно набуто в період шлюбу, то воно перебуває у правовому режимі спільного сумісного майна подружжя, та відповідно до ст. 70 ч.1 СК України їх частки є рівними. Згоди між сторонами про добровільний поділ майна не досягнуто.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач на вимогах позову наполягає, відповідач з позовом згодна.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.08.1997р. по 26.07.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26.07.2017р. про розірвання шлюбу між сторонами(а.с.9,11).

Перебуваючи у шлюбі з позивачем, за їх спільні кошти подружжя, ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі- продажу від 19.05.2006р. придбала будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 64,4кв.м., загальною площею 83,1 кв.м.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 60, 70 СК України,ст. 368 ЦК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 50 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

При розгляді справ про поділ майна подружжя слід мати на увазі, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: а) час набуття такого майна; б) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); в) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ч.2ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Спірний об`єкт нерухомості було придбано сторонами на спільні кошти, оскільки сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, мали взаємні права, обов`язки та спільний сімейний бюджет, а тому в силу ст. ст. 60, 61, 74 СК України, таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, що не заперечується сторонами.

Частиною першою статті 70 СК встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, та Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 372/504/17 (касаційне провадження № 14-325цс18).

З огляду на встановлені обставини та положення ч. 2 ст.60, ч. 1 ст. 70 СК України, суд дійшов до висновку про те, що у результаті придбання подружжям будинку грошові кошти за його придбання несли як чоловік, так і дружина, оскільки жодною зі сторін не надано доказів придбання майна в рахунок особистих коштів, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а отже підлягає поділу у рівних частках - по 1/ 2 частині, кожному.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні слід визнати рівними та визнати за позивачем Ѕ частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , житловою площею 64,4кв.м., загальною площею 83.1 кв.м. , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Поділити майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 Ѕ частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , житловою площею 64,4кв.м., загальною площею 83.1 кв.м., при якому знаходяться: сіни літні -14.7 кв.м., літня кухня- 40 кв. м, підвал під будівлею- 12 кв.м, тамбур- 12кв.м, гараж -43,4 кв.м, сарай-5,9кв.м,сарай-8,7кв.м., сарай-3,2 кв.м., вбиральня-1 кв.м., споруди-огорожа, водопровід, ворота.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються з: судового збору - 840.80грн.; витрат на професійну правничу допомогу- 1500грн.; витрат на оплату робіт залученого спеціаліста-1200грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: О. В. Разгуляєва