Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.,

при секретарі Гуровій Л.Л.,

розглянувши у загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю органу державної влади

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі Волноваський ВДВС) про відшкодування моральної шкоди.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

Позивач вказав, що у Волноваському ВДВС знаходяться матеріали виконавчого провадження № 41218144 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 38631,09 грн. 21 лютого 2008 року Волноваським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-1047-2007 щодо примусового виконання судового рішення від 17.10.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь вказаної суми боргу. 13.03.2008року було відкрито виконавче провадження № 2763-1/413, яке було 05.11.2008 року закінчено у зв`язку з тим, що арештована квартира боржника знаходилась на території ВДВС Дарницького РУЮ м.Київ. З 07.02.2009 року по 19.08.2011 року виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ м.Києва у складі зведеного виконавчого провадження. Водночас, після реалізації арештованої квартири, грошових коштів на погашення боргу за його виконавчим листом не вистачило, у зв`язку з чим виконавчий лист було повернуто для подальшого виконання до ВДВС Волноваського РУЮ.

07.09.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Волноваського РУЮ було відкрито виконавче провадження № 28844157. В ході проведення виконавчих дій, було встановлено, що за боржницею ОСОБА_2 зареєстровані три транспортні засоби. 12.04.2013 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження та оголошено у розшук зареєстровані транспортні засоби. 08.11.2013 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки на майданчику тимчасового зберігання по АДРЕСА_1 -ну зберігається автомобіль ГАЗ 2410 д.н. НОМЕР_1 , який був зареєстрований за боржницею ОСОБА_2 , тому виконавчі дії необхідно провадити за місцем знаходження майна боржника.

Виконавчий документ було знов направлено до відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві. Проте державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Філатовою О.С. 02.12.2013 року було прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з посиланням на те, що до пакету документів не додано підтверджуючі документи щодо відсутності майна боржника на території ВДВС Волноваського РУЮ. Виконавчий документ разом з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження було знов повернуто до відділу ДВС Волноваського РУЮ, про свідчить супровідний лист від 02.12.2013 № 1682/19. 11 грудня 2013 року, в.о.начальника відділу ДВС Волноваського РУЮ Вороніною Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Починаючи з того часу, й до 02.09.2019р., у даному виконавчому провадженні не було здійснено жодної процесуальної дії. А лише постановами від 02.09.2019р. та від 06.09.2019р. було звернуто стягнення на доходи боржника у вигляді пенсії та доходу, отриманому у ТОВ «Дніпроагроальянс». Позивач вбачає у діях відповідача бездіяльність та просить відшкодувати йому моральну шкоду, спричинену тривалим неотриманням боргу від ОСОБА_2 , оскільки порушено його права та законні інтереси та завдана моральна шкода, яка виразилась у погіршенні його самопочуття, сильному пригніченні, розчаруванні та душевному стражданні, а тому нині захист його прав можливий лише у судовому порядку. Моральну шкоду оцінює у 60000 грн., стягнувши її за рахунок коштів Державного бюджету України у Донецькій області.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

Належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи позивач ОСОБА_1 до зали суду не з`явився.

Представник відповідача начальник Волноваського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи сповіщеним про час та дату розгляду справи, до зали суду не з`явився, надав суду відзив, долучений до матеріалів провадження, позовні вимоги не визнав, посилаючись на наявний процес виконання судового рішення та отримання позивачем, на цей час, частини стягнутих коштів.

04.10.2019 ухвалою судді відкрито провадження в справі, справа призначена до підготовчого судового засідання на 05.11.2019р.

05.11.2019 року ухвалою суду підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін на 30.01.2020 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

На примусовому виконанні у Волноваському ВДВС перебуває виконавче провадження №41218144 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38631,09 грн. В перебігу його виконання з 2008 року по 2020 рік, державними виконавцями проводились відповідні процесуальні дії та, на теперішній час, позивачем отримано частину стягнутих грошових коштів 3970 грн. Також, проводяться щомісячні утримання з пенсії боржника у розмірі 97,25 грн. на користь позивача.

Вивчивши позовні вимоги та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, за змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконною, на його думку, бездіяльністю державних виконавців Волноваського ВДВС.

Суд, аналізуючи надані сторонами докази у своїй сукупності з обставинами справи, приходить до переконання, що доводи позивача зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймалися державними виконавцями під час примусового виконання виконавчого провадження №4128144 та способом їх виконання.

Разом з тим, суду не надані докази щодо реалізації позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців та прийнятих рішень за такими зверненнями, які б свідчили про умисне чи з грубою необережністю затягування ними процесу виконання судових рішень.

Також доходить висновку, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому державними виконавцями Волноваського ВДВС моральної шкоди, у зв`язку із чим не находить підстав для задоволення його позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 11, 12, 13, 76-80, 82, 142, 206, 211, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.Писанець