справа № 489/447/19 провадження №2/489/113/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», ПриватБанк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості спадкодавця

встановив:

У січні 2019 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємців після смерті позичальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2005 в розмірі 17030,77 грн., а також понесені судові витрати на оплату судового збору.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що ОСОБА_2 звернувся до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.12.2005, згідно якої отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, позичальник підтвердив своїм підписом в заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер і на дату його смерті заборгованість позичальника перед ПриватБанком становить 17030,77 грн. На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживали відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується даними їх паспортів. На виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України Приват Банк 04.04.2018 направив претензію кредитора до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідь на яку отримав 08.06.2018.

Враховуючи, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання померлого позичальника, які спадкоємцями не погашено, ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості з вказаних спадкоємців.

04.12.2019 ПриватБанк уточнив позовні вимоги та просив стягнути з спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка також прийняла спадщину, 17030,77 грн. заборгованості по кредитному договору, яка складається з 3903,69 грн. заборгованості за тілом кредиту та 13127,08 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.02.2019 (суддя Тихонова Н.С.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_4 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.04.2019 № 363 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» головуючим суддею у справи визначено Коваленка І.В., ухвалою якого від 06.05.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 06.05.2019 витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку по особовому рахунку позичальника, детальний розрахунок заборгованості та докази строку дії платіжної картки.

Ухвалою суду від 27.04.2020 поводження в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 , закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 23.04.2020 11:40 год сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У поданій до суду письмовій заяві представник ПриватБанку просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Толпекін А.А. просив відкласти розгляд справи до закінчення дії оголошеного в Україні карантину.

Між тим, з огляду на тривалість розгляду справи в суді, яка не є складною, обізнаності відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи судом та ознайомлення з її матеріалами представником ОСОБА_5 24.02.2020, за заявою якого було відкладено її розгляд з 24.02.2020 на 23.04.2020, відсутністю відзиву на позовну заяву, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті, оскільки вказаний відповідача та її представника було достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву до запровадження карантину (17 календарних днів, що відповідає строку, встановленому статтею 278 ЦПК України ). Крім того, суд враховує рекомендації Ради Суддів України про запровадження особливого режиму роботи на період карантинних заходів, про можливість здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін по можливості (лист РСУ від 16.03.2020 № 9рс-186/20) виходячи з обставин справ.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 19.12.2005 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір у вигляді заяви заяву № б/н, згідно якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 3800,00 грн., під 3 (три) проценти в місяць (36 процентів річних) із розрахунку 360 днів в році.

Свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між позичальником та Банком Договір про надання банківських послуг, ОСОБА_2 підтвердив своїм підписом в заяві.

Факт руху грошових коштів по основному картковому рахунку позичальника ОСОБА_2 . ПриватБанк підтвердив випискою по особовому рахунку за період з 19.12.2005 по 04.05.2019, а також довідкою про картки видані позичальнику, відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору: НОМЕР_1 , дата видачі 24.10.2005, терміном дії до серпня 2015 року; НОМЕР_2 , дата видачі 02.01.2016, терміном дії до грудня 2019 року; НОМЕР_2 , дата відкриття 18.02.2016, терміном дії до грудня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.01.2018 серії НОМЕР_3 .

Як вбачається із уточненої позовної заяви, через неналежне виконання позичальником взятих грошових зобов`язань станом на день його смерті утворилася заборгованість в сумі 17030,77 грн., яка складається із 3903,69 грн. заборгованості за тілом кредиту та 13127,08 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, що відповідає доданому до первісної позовної заяви розрахунку заборгованості (колонки «Складова заборгованості за наданим кредитом», « заборгованість за наданим кредитом»).

На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживали відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується даними їхніх паспортів.

Факт реєстрації відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , за якою був зареєстрований померлий ОСОБА_2 , підтверджується відомостями Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 01.02.2019 № 19.03.03.11/1002/19 та 08.02.2019 № 19.03.03.11/1002/19.

На виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України Приват Банк 04.04.2018 направив претензію кредитора до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідь на яку отримав 08.06.2018.

19.11.2018 ПриватБанк направив відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємцям, які фактично прийняли спадщину, листи-претензії з вимогою про погашення заборгованості позичальника, яка на дату його смерті складає 17030,77 грн.

Після витребування судом копії спадкової справи № 125/20186 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ПриватБанк уточнив позивні вимоги з урахування всіх спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Матеріалами спадкової справи підтверджується, що заяви про прийняття спадщини були подані лише спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким 15.10.2019 видані свідоцтва про право на спадщину за законом (зареєстровані в реєстрі за №№ 5-339, 5-340), відповідно до яких вони успадкували по 1/3 частки від спадкового майна, яке складається із 1/5 частка квартири АДРЕСА_2 .

Також в спадковій справі наявна копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 09.01.2018 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 116.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках успадкували частку в спадковому майні та в таких же розмірах боргові зобов`язання спадкодавця ОСОБА_2 .

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного правового регулювання.

Згідно зі статтею 1050 та частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

У статті 527 ЦК України визначено, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526, 527, 530, 532, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як підтверджується наявними у справі доказами, позичальник ОСОБА_2 грошові зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, внаслідок чого на дату його смерті утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 17030,77 грн.

Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, користування ними та часткове погашення заборгованості підтверджується наявними у справі та дослідженими судом доказами, зокрема заявою позичальника від 19.12.2005, випискою по основному рахунку позичальника та довідкою про видані останньому кредитні картки.

При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За такого роздруківка із сайту ПриватБанку не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити вносить відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Судом встановлено, що спадкоємцями відносно спадкового майна та боргових зобов`язань позичальника ОСОБА_2 є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які мають рівні права на спадкове майно. Також встановлено, що спадкоємець ОСОБА_2 померла після смерті спадкодавця.

Матеріалами справи підтверджується, що ПриватБанк дотримався вимог статті 1281 ЦК України, пред`явивши претензію відразу після того як дізнався про смерть позичальника нотаріусу, який в свою чергу зобов`язався повідомити про претензію банку спадкоємцям, а також направив відповідні претензії спадкоємцям про яких йому було відомо.

Таким чином, відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці, які в добровільному порядку не погасили заборгованість спадкодавця, несуть відповідність по борговим зобов`язанням останнього у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині.

За таких обставин та враховуючи, що судом закрито провадження у справі відносно відповідача ОСОБА_2 , відповідно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПриватБанку підлягає стягненню борг спадкодавця, що відповідає їхнім часткам в спадковому майні, що складає по 5676, 92 грн. з кожного, який підлягає задоволенню в межах вартості отриманого ними у спадщину майна.

Так як позивачем понесено витрати на оплату судового збору на підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість спадкодавця по кредитному договору б/н від 19.12.2015 в сумі 11353,84 грн., по 5676,92 грн. з кожного.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1921,00 грн., по 960,50 грн. з кожного.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідачі: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 27.04.2020.

Суддя І.В.Коваленко