Справа № 308/1649/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А. Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2019 року, головуючий суддя Іванов А.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

13.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ужгородської міської ради, в якому просила: визнати протиправним і скасувати рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року в частині встановлення ціни в розмірі 965950,44 гривень із застосування коефіцієнту 1,5 та зобов`язати Ужгородську міську раду на підставі рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 укласти договір про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :41:001:0501 площею 0,5512 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_1 , в порядку викупу за ціною, визначеною грошовою оцінкою, в розмірі 643966,96 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12.09.2017 року п. 1.6 рішенням № 776 «Про надання та відмову у наданні дозволів на проведення експертної оцінки земельних ділянок» Ужгородська міська рада надала позивачці дозвіл на проведення експертної оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :41:001:0501 площею 0,5512 га, яка перебувала у неї в користуванні згідно договором для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розміщене нерухоме майно - майновий комплекс, реєстраційний номер 01, що на праві власності належить позивачці. Замовником експертної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, а позивачкою профінансовано роботи з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки. Так, згідно висновком експерта вартість земельної ділянки становить 643966,96 грн. з розрахунку 116,83 грн. за 1 кв.м.

18.01.2019 року рішенням ХХХІІ Ужгородської міської ради VІІ скликання прийнято рішення №1411 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу», яким затвердженого вартість земельної ділянки на основі експерта у сумі 643966,96 грн. та вирішено продати позивачці за ціною 965950,44 грн. із застосуванням до ціни, визначеної експертом у висновку, коефіцієнту 1,5.

Позивачка не погоджується із вказаним рішенням в частині встановлення ціни в такому розмірі через застосування коефіцієнту, вважає такі дії відповідача протиправними та вчиненими поза межами його компетенції.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 в частині затвердження ціни земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :41:001:0501 площею 0,5512 га по АДРЕСА_1 в розмірі 965950,44 гривень із застосуванням коефіцієнту 1,5.

Зобов`язано Ужгородську міську раду на підставі рішення Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 укласти договір про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :41:001:0501 площею 0,5512 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_1 , в порядку викупу за ціною, визначеною експертною грошовою оцінкою, в розмірі 643966,96 (шістсот сорок три тисячі дев`ятсот шістдесят шість гривень 96 копійок) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду Департамент міського господарства подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалене у справі судове рішення та ухвали нове, яким у позові ОСОБА_1 відмовити повністю. Доводи апелянта, зводяться до того, що суд не мав правових підстав ухвалювати рішення щодо зобов`язання Ужгородської міської ради укласти договір про продаж земельної ділянки на підставі рішення міської ради від 18 січня 2019 року, оскільки такий договір від імені Ужгородської міської ради мав укласти Департамент, який взагалі не був учасником справи.

На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки судом ухвалено рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язків осіб, які не були залучені до участі у справі. Також згідно з доводами апеляційної скарги, судом не взято до уваги, що рішенням Ужгородської міської ради від 18 січня 2019 року №1411 затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :41:001:0501) площею 0,5512 га з розрахунку 116 гривень 83 копійки за 1 кв. м відповідно до висновку експерта від 23 квітня 2018 року, тож суд не мав правових підстав зобов`язати Ужгородську міську раду укладати договір купівлі-продажу земельної ділянки на підставі висновку про вартість земельної ділянки, строк чинності якого закінчився. Апелянт вважає, що приймаючи рішення зобов`язального характеру щодо органу місцевого самоврядування, суд втрутився у виключну компетенцію відповідача на управління землею територіальної громади.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Майстренко Н.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Заперечує участь Департаменту у спірних правовідносинах щодо викупу земельної ділянки, оскільки, відповідно до частини третьої рішення №1411 Департаменту доручено укласти договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки від імені міської ради на підставі її рішення, отже, суб`єктами правовідносин у цьому спорі є міська рада як продавець і ОСОБА_1 як покупець земельної ділянки; при цьому Департамент не наділений правом встановлювати на свій розсуд умови договору. Виконання Департаментом доручення Ужгородської міської ради щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки не створює, не змінює і не припиняє жодних прав чи обов`язків апелянта. На підтвердження своїх доводів позивачкою подані копії аналогічних договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 21 січня 2019 року, сторонами яких з боку продавця є Ужгородська міська рада та громадянин як покупець. Позивачка доводить, що рішення у цій справі не стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків Департамента. Разом з цим апелянт не довів наявності у нього повноважень на представлення інтересів Ужгородської міської ради в суді.

03 лютого 2020 року представником позивачки подано до суду заяву про закриття апеляційного провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

20 лютого 2020 року Департамент міського господарства подав заперечення щодо зазначеного клопотання.

7 квітня 2020 року на адресу Закарпатського апеляційного суду від сторін надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

За приписами статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом статей 374, 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За нормами ЦПК України у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, так і за нормами ЦПК України у редакції, чинній на день ухвалення рішення Закарпатським апеляційним судом у складі колегії суддів, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі, а й її процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Як встановлено судом, - предметом позову у справі, яка розглядається, є вимоги позивачки про визнання протиправною та скасування частини другої рішення Ужгородської міської ради VII скликання від 18 січня 2019 року №1411 «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» в частині встановлення ціни в розмірі 965950 гривень 44 копійки із застосуванням коефіцієнту 1,5; та зобов`язання Ужгородської міської ради на підставі рішення від 18 січня 2019 року №1411 укласти договір про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 :41:001:0501 площею 0,5512 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по АДРЕСА_1 , в порядку викупу за ціною, визначеною грошовою оцінкою, в розмірі 643966 гривень 96 копійок.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставу звернення до суду апеляційної інстанції Департамент аргументує порушенням оскаржуваним судовим рішенням прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків апелянта.

Однак, зі змісту скарги та її аргументації щодо порушення судом «виключної компетенції на здійснення права власності від імені територіальної громади та управління землями, яке підлягає захисту» випливає, що основним мотивом апеляційного оскарження рішення є захист інтересів міської ради.

Однак, Ужгородська міська рада є стороною справи, наділена відповідно до закону правосуб`єктністю та бере участь у справі через представника, уповноваженого міським головою діяти від її імені відповідно до закону, довіреність на представлення інтересів Ужгородської міської ради подано суду її представником.

Так відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 14 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно зі статтею 15 Статуту територіальної громади міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради ІІІ скликання від 21 червня 2000 року, інтереси територіальної громади міста Ужгорода представляє Ужгородська міська рада, міський голова та виконавчий комітет міської ради.

Відповідно до частини третьої статті 45 Статуту Ужгородська міська рада від імені та в інтересах територіальної громади міста відповідно до закону здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконує усі майнові операції, може передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначається міською радою (статті 46 Статуту, частина перша).

Разом з тим, Положення про Департамент міського господарства згідно з відкритими даними ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить повноважень Департамента щодо представництва в суді територіальної громади та Ужгородської міської ради.

Апелянтом не надано належних доказів на представництво інтересів відповідача в суді.

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Проте, колегія вважає, що Департамент не є учасником спірних правовідносин. Ужгородським міськрайонним судом не вирішувалося питання про права та обов`язки скаржника, а останнім не підтверджено наявності процесуальної правосуб`єктності на звернення до суду в інтересах територіальної громади чи міської ради з відповідною скаргою.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до ч.1 п.3, ч.2 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За наведених обставин, апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 п.3, ч.2 ст. 362, ст.381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення і зобов`язання вчинити дії -закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 16 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді