У Х В А Л А

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа №628/1980/16

провадження № 61-3307ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано поруку за договором поруки від 30 листопада 2007 року припиненою. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

15 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовну вимогу про зобов`язання виключити відомості з кредитної справи задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

У квітні 2020 року до суду надійшла уточнена касаційна скарга представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , Однак, така касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду з огляду на такі підстави.

Зазначаючи в уточненій касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на те, що відсутній правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування норм Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», проте, не зазначає, які норми права та в який спосіб слід було застосувати судам при вирішенні позовної вимоги, в частині якої ОСОБА_2 оскаржує судове рішення.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на імперативну вимогу цивільного процесуального законодавства, за якою суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (статті 13 ЦПК України).

Як зазначено судом в ухвалі від 10 березня 2020 року, вищенаведене необхідне суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, скаржнику слід було навести підставу касаційного оскарження та її мотивування з посиланнями на відповідні норми права, які з точки зору скаржника необхідно застосувати у даному випадку, однак дану умову скаржник виконав не в повному обсязі, оскільки за умови відсутності правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не вказує, у який спосіб на його думку мав суд розглянути спірні правовідносини та якими нормами права суду слід було користуватися.

Суд в свою чергу в контексті статті 13 ЦПК України позбавлений повноважень з власної ініціативи трактувати зазначену скаржником підставу касаційного оскарження судового рішення, а має право розглядати касаційну скаргу лише в чітко визначений скаржником межах в силу принципу змагальності цивільного судочинства. Таким чином, поряд з посиланням на підставу касаційного оскарження, визначену законом, повинно бути надане розгорнуте мотивування такої підстави, в межах якої суд уповноважений цивільним процесуальним законодавством розглядати касаційну скаргу,

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що скаржником не виконані у повному обсязі вимоги ухвали Верховного Суду від 10 березня 2020 року, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником виправленої касаційної скарги з врахуванням вимог, вказаних у даній ухвалі.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що у разі невиконання вимог даної ухвали щодо надання виправленої касаційної скарги така касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_2 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш