РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13481/18

пр. № 2/759/368/20

03 березня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Байдюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САД КО» до ОСОБА_1 про визнання права власності,

у с т а н о в и в :

ТОВ «САД КО» у серпні 2018 року звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності, яким просить визнати за ТОВ «САД КО» право власності на нежитлові будинки з літерами «А», «Б», «В», «Г», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 06.11.2017 р. керівник ТОВ «САД КО» звернувся до КП «Спецжитлофонд» з заявою про державну реєстрацію права власності на нежитлові будинки, за адресою: АДРЕСА_1 », що належали ВАТ «САД», яке було реорганізовано в ТОВ «САД КО». 10.11.2017 р. керівником ТОВ «САД КО» було отримано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 38065603 по причині наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме нежитлові будинки з реєстраційним № 000, 000 за адресою: АДРЕСА_1 » вже зареєстровані за іншою фізичною особою ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу укладених на Українській біржі «Десятинна» від 25.12.2001 року. Зазначив, що дане майно ніколи не було предметом купівлі-продажу, оскільки відповідних документів з такими повноваженнями ТОВ «САД КО» не видавались. Крім того, вказав, що за даним фактом проводиться розслідування відомості про яке внесені до ЄРДР № 0009990 від 11.11.2017 року. Позивач вважає, що договори купівлі-продажу що були укладені на Українській біржі «Десятинна» від 25.12.2001 року є недійсним.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представники ТОВ «САД КО» та керівник ТОВ «САД КО» Донець В.А. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.10.1999 р. між Київською міською радою та державним підприємством «Аграрно-промисловою фірмою «Насіннєплодвинсервіс» в особі директора Донця Анатолія Павловича було укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею відповідно до якого ДП «Аграрно-промислова фірма «Насіннєплодвинсервіс» було надано в тимчасове довгострокове користування строком на 24 роки для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку та господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,3139 га. (а.с. 51-52).

Наказом № 121 від 15.12.1998 року заступника міністра АПК Рибака А. було змінено виробничий напрямок ДП «Аграрно-промислова фірма «Насіннєплодвинсервіс» та назву підприємства на Державне сільськогосподарське підприємство «САД» (а.с. 53).

Згідно наказу № 683 від 14.09.2000 р. «Про перетворення державного сільськогосподарського підприємства «САД» у ВАТ «САД» (а.с. 50).

Після перетворення державного сільськогосподарського підприємства «САД» у ВАТ «САД» на підставі наказу № 709 від 18.12.2001 року регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву було передано до статутного фонду ВАТ «САД» адміністративний будинок, цегляний склад, гараж, фінський будинок, торговий павільйон, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2017 року за № 106157102 (а.с. 49).

Відкрите акціонерне товариство «САД» в подальшому було перетворено на ТОВ «САД КО», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 30.10.2000 р. виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва.

Як вбачається з матеріалів справи на балансі ТОВ «САД КО» обліковуються будівлі під літерами «А», «Б», «В», «Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які введені в експлуатацію в період з 1975 по 1991 роки, що підтверджується довідкою ТОВ «САД КО» від 30.03.2018 року та технічним паспортом на нежитловий будинок (приміщення) (а.с. 80, 81-101).

10.11.2017 р. державним реєстратором Кучмою Л.В. було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитловий будинок з реєстраційним номером 00, 000, що розташовані в АДРЕСА_1 (літ «А» та літ «Б») за суб`єктом ТОВ «САД КО» в зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки об`єкти під літ «А» та літ «Б» зареєстровані за іншою фізичною особою (а.с. 45).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.11.2017 року право власності на нежитлову будівлю під літ «А» та під літ «Б» зареєстровано за реєстраційним номером 00, 000 на праві власності за ОСОБА_1 . Підставою для виникнення права власності стали: договір купівлі-продажу серія та номер 0848-946 від 25.12.2001 р. та договір купівлі-продажу серія та номер 0849-947 від 25.12.2001 р. укладені Українською біржою «Десятинна» (а.с. 46-47).

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0009990 в Святошинському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0009990 внесеного 11.11.2017 року відкритого за актом використання підроблених документів ТОВ САД КО» з метою заволодіння чужим майном (а.с. 48).

На час вирішення спору по суті, в матеріалах справи відсутній оригінал або копія спірних договорів купівлі-продажу. Однак, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відсутність у справі спірних договорів купівлі-продажу спірних нежитлових будівель в даному випадку не позбавляє суд можливості правильного вирішення справи по суті, адже дійсна наявність спірного договору має документальне підтвердження, наявні належні дані про сторін договору, часу його укладання та предмету договору, що належним чином підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З іншої сторони, обґрунтування позову не пов`язані з будь-яким конкретним змістом умов договору, а будуються на самому факті укладення такого договору, його сторін, даті та предмету, і посилання позивачів загалом зводяться до того, що договір купівлі-продажу майнових прав був укладений щодо об`єкту інвестування майнові права на який, на час укладення оскаржуваного договору, мали позивачі.

Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати за ним право власності на нежитлові будинки з літерами «А», «Б», «В», «Г», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановивши обставини справи та оцінивши наявні у ній докази, суд приходить до висновку про те, що такі вимоги позивачів підлягають задоволення, адже обставини справи свідчать про те, що саме позивач є власником спірних нежитлових приміщень, що зумовлює необхідність визнання за позивачем права власності на нежитлові будинки з літерами «А», «Б», «В», «Г», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку суду, визнання за позивачем права власності на нежитлові будинки з літерами «А», «Б», «В», «Г», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є тим ефективним способом захисту порушених прав, який привнесе правову визначеність у виниклі спірні правовідносини та в повній мірі завершить врегулювання виниклого спору.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесених судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 321, 331, 387 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 137, 141, 209, 210, 247, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САД КО» до ОСОБА_1 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «САД КО» ( , місце знаходження: 03115, м. Київ, пров. Святошинський, 9) право власності на нежитлові будівлі під літерами «А» загальною площею 193,0 кв.м., «Б» загальною площею 82,1 кв.м., «В» загальною площею 52,6 кв.м., «Г» загальною площею 27,2 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «САД КО» ( , місце знаходження: 03115, м. Київ, пров. Святошинський, 9) сплачений судовий збір в сумі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят одну) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда