Провадження № 2/643/1311/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Букреєвої І.А., за участю секретаря - Воловод К.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 389 049 грн.40 коп. та судові витрати у розмірі 3 890 грн.49 коп.

Свій позов ОСОБА_1 ґрунтував на тому , що 15 серпня 2004 року відповідачем було отримано грошові кошти від позивача в сумі 16 000 доларів США , які він мав повернути за першою вимогою . До сьогоднішнього дня відповідачем борг не повернуто. Діями відповідача були грубо порушені права позивача, в зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач у заяві до суду позов визнав, пояснив свої дії скрутним матеріальним становищем, просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно розписки від 15.08.2004 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 16 000 доларів США, та мав повернути борг за першою вимогою . Копія вказаної розписки долучена позивачем до матеріалів справи , відповідач не заперечував проти цього.

За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 с. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі, еквівалентному 16 000 доларів США.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 389 049,40 грн. Як вбачається з доводів позовної заяви, вказана сума є еквівалентом 16 000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 14.11.2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 890,49 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) борг у розмірі - 389 049 грн. 40 коп. ( триста вісімдесят дев`ять тисяч сорок дев`ять грн. 40 коп. та судові витрати у розмірі 3 890 грн.49 коп. ( три тисячі вісімсот дев`яносто грн.49 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя