Справа № 222/324/20
Провадження № 2/222/191/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який уклали 04.06.2005 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 316. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач і які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, спільне господарство припинили вести з 2014 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно та сім`ю вже не зберегти. Також зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, а тому може сплачувати аліменти. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Володарським районним судом Донецької області, в порядку ст. 187 ЦПК України зроблено запит з метою встановлення місця реєстрації відповідача на території Маріупольської міської ради Донецької області, та отримано відповідь, що останній на зазначеній території не зареєстрований, знятий з реєстрації з 25.08.2010 року.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 13.03.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам, зокрема відповідачу на останню відому адресу місця його проживання в м. Маріуполь Донецької області.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами, але на адресу Володарського районного суду Донецької області повернувся конверт з відміткою «відсутній вдома».

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та просить справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, його місцезнаходження та місце роботи не відомо, тому він повідомлений продату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з`явившихся сторін.

Розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 04.06.2005 року сторони зареєстрували шлюб 04.06.2005 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 316.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 31.03.2008 року та серії НОМЕР_3 від 07.03.2013 року.

Згідно паспортних даних місцем проживання позивачки зазначено АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконкому Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області № 219 від 24.02.2020 року позивачка проживає разом з неповнолітніми дітьми: сином ОСОБА_3 , 2008 року народження, та донькою ОСОБА_4 , 2013 року народження.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд вважає доведеними доводи позивачки, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведеться, а тому враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав, та не спростував доводи останньої, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому її права підлягають судовому захисту в зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати, а позов в цій частині задовольнити.

Також, відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ч.3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно правового змісту ст. 182 Сімейного Кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховується: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони є батьками неповнолітніх дітей, які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а позивачка потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, і останній, як встановлено судом може надавати таку допомогу, так як доказів протилежного суду не представлено, а також беручи до уваги, що відповідач в судове засідання

не прибув, відзиву на позов не надав, та не спростував доводи останньої, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину,починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши позов і в цій частині.

Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову слід зазначити наступне.

Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн., а також на користь держави суму судового збору за вимогу стягнення аліментів, від сплати якого позивачка при зверненні до суду була звільнена, в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-82, 128, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 277-279, 354, 355 ЦПК України, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 105, 112, 180-182 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН, серія та № паспорта невідомі, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 04.06.2005 року за актовим записом № 316.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН, серія та № паспорта невідомі, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН, серія та № паспорта невідомі, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН, серія та № паспорта невідомі, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддати негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 06.05.2020 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець