Ухвала

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 757/3085/19

провадження № 61-6567ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 , про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості, третя особа - Державна акціонерна холдингова компанія «Артем», про стягнення грошової виплати по безробіттю та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Київський міський центр зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України звернувся до суду з позовом про стягнення коштів у розмірі 2 740,64 грн.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення грошової виплати по безробіттю у розмірі 63 259,38 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, позовні вимоги Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України кошти у розмірі 2 740,64 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про стягнення грошової виплати по безробіттю та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 86 000,02 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 , про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості, третя особа - Державна акціонерна холдингова компанія «Артем», про стягнення грошової виплати по безробіттю та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь