Справа № 361/7932/19
Провадження № 2/361/1207/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 квітня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Богданівською сільською радою Броварського району Київської області від 11.02.2019 р., індексний номер: 155782794.

В належному йому будинку, окрім нього, зареєстровані: дружина - ОСОБА_3 , 1955 р.н., дочка - ОСОБА_4 , 1978 р.н., малолітня онука - ОСОБА_5 , 2006 р.н., та син - відповідач ОСОБА_2 , 1982 р.н., що підтверджується довідкою №2404 від 06.11.2019 р.

Відповідач не проживає в спірному будинку з 2009 року, комунальні платежі не сплачує, його речі там відсутні. Місце проживання відповідача не відоме, позивачу не відомо також де він працює. В жовтні 2019 року на адресу позивача надійшов лист АТ «Альфа-Банк» про те, що відповідач бере кредити та не погашає їх, судячи з тексту листа, в нього є заборгованість перед банком і банк готує позов до суду.

В належному позивачу будинку зареєстровані члени його сім`ї, в тому числі малолітня дитина, і його обов`язок дбати про збереження приватної власності в інтересах сім`ї.

Той факт, що в належному йому будинку зареєстрований відповідач, викликає у позивача велике занепокоєння та позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним будинком.

Акт обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2019 року, складений депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Нишенком Василем Миколайовичем, підтверджує той факт, що у будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає протягом десяти років і його місце проживання невідомо.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua.

В судове засідання представник третьої особи Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Богданівською сільською радою Броварського району Київської області від 11.02.2019 р., індексний номер: 155782794 (а.с.7).

Згідно довідки №2404 від 06.11.2019 р., виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, в спірному житловому будинку, окрім позивача ОСОБА_1 , зареєстровані: дружина - ОСОБА_3 , 1955 р.н., дочка - ОСОБА_4 , 1978 р.н., малолітня онука - ОСОБА_5 , 2006 р.н., та син - відповідач ОСОБА_2 , 1982 р.н., який, згідно акту депутата від 21.10.2019 р. фактично не проживає (а.с.8).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2019 року, складеного депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 7-го округу Нишенком В.М. при свідках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає протягом десяти років і його місце проживання невідомо (а.с.9).

У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 350, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , 1982 року народження, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський