ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6186/17
Провадження № 22-ц/4820/945/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В.,Талалай О.І.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №676/6186/17 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року (суддя Семенюк В.В.) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) вказувало, що 24.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, оформивши Заяву №б/н. від 29.10.2013 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначав, що ним були виконанні усі взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у зв`язку із чим виникла заборгованість станом на 30.09.2017 року у розмірі 87915,86 грн. з яких: 6046,72 грн. - заборгованість за кредитом; 73881,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3324,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 4162,66 грн. - штраф (процента складова). Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 87915,86 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.01.2011 року та судові витрати.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 6046,72 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким вимоги банку в цій частині задовольнити в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторони узгодили розмір базової відсоткової ставки (2,5 %), пені та штрафів, а тому позиція Верховного Суду, що висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, помилково застосована судом до спірних правовідносин. Апелянт також вважає, що суд безпідставно не врахував висновки Верховного Суду, що викладені в постановах Верховного Суду по справах №382/327/18-ц від 12.02.2020 року, №750/6058/17-ц від 04.12.2019 року, №441/569/17 від 21.03.2018 року, №923/760/18 від 08.07.2019 року, №642/5533/15-ц від 11.09.2019 року та №375/250/18 від 23.12.2019 року відповідно до яких відповідач підписуючи довідку про ознайомлення із умовами кредитування, якою визначено розмір відсотків за користування кредитом погодився у письмовому вигляді із умовами кредитування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Так, відповідачка вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві від 24.01.2011 року домовленості сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із нею кредитного договору, оскільки не підтверджують вказаних обставин.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що апелянтом оскаржується заочне рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 02 березня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог. В решті судове рішення сторонами не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам і штрафу; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із постановленням нового рішення в цій частині.

Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 6046,72грн., Кам`янець - Подільський міськрайонний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останньою своїх кредитних зобов`язань.

В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам, за пенею і комісією та по штрафам, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог.

Однак, з такими висновками в повному обсязі судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.

Встановлено, що факт укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 кредитного договору 24 січня 2011 року підтверджується письмовою Анкетою - Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачкою. У цій Заяві зазначається, що ОСОБА_1 , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку і погоджувалася, що Анкета - заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими відповідака ознайомилася в письмовому вигляді, складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7).

Також, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана ОСОБА_1 03.02.2011 року, сторони погодили, що базова ставка відсотків в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 2,5%; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена, як сума пені за кожний день прострочення сплати кредиту (базова процентна ставка по договору/30) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. щомісячно, що нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь - якому із грошових зобов`язань, передбачених більше ніж на 30 днів - 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (а.с.8).

Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становила 87915,86 грн., з яких: 6046,72 грн. - заборгованість за кредитом, 73881,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3324,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 4162,66 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Встановлено, що у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.02.2011 року сторонами узгоджено умови такого кредитування: вид кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок нарахування та розмір неустойки і порядок нарахування та розмір штрафу за порушення строків погашення заборгованості.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної ОСОБА_1 . Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.02.2011 року наявні правові підстави для стягнення із відповідачки на користь Банку заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 03.02.2011 року по 01.11.2014 року (визначений строк кредитування терміном дії картки НОМЕР_1 , що була відкрита при укладенні кредитного договору між сторонами 24.01.2011 року) у розмірі 1721 грн. (станом на 01.09.2014 року при погодженій сторонами відсотковій ставці 2,5% в місяць заборгованість по відсоткам становить 1423,63 грн. + заборгованість по відсоткам за період з 01.09.2014 року по 01.11.2014 року в розмірі 307,37 грн. (30/360х61 день х 6046,72грн./100)).

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідачки відсотків за період з 01.11.2014 року по 30.09.2017 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені домовленістю стороні проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12.

Виходячи із вищенаведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення цієї вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1721 грн.

Також, судова колегія приходить до висновку, що підлягає до часткового задоволення вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 штрафу, адже нарахування штрафу на суму пені нормами чинного законодавства та умовами договору не передбачені. Тому, слід стягнути із відповідачки на користь позивача штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штраф в розмірі 388,38 грн. (процентна складова (5% від суми позову (заборгованість по кредиту 6042,72грн. + заборгованість по відсоткам 1721 грн.)).

Разом з тим, судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача пені, виходячи із наступного.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15, яка в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні штрафу та пені підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення щодо цих позовних вимог.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права (неврахування вимог ст.ст. 638, 1054 ЦК України), порушення норм процесуального права (не встановлено обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи) є такими, що заслуговують на увагу.

Разом з тим, підставними є аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин послався на висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року, адже правовідносини у справі №342/180/17 та у цій справі не є подібними.

Та при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції мав би врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду по справах №750/6058/17-ц від 04.12.2019 року, №382/327/18-ц від 12.02.2020 року. І доводи апеляційної скарги в цій частині є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що відповідачка в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю II групи (а.с.82), підлягає до зміни судове рішення в частині компенсованого позивачу за рахунок держави судового збору, визначивши судовий збір в розмірі 157 грн. 60 коп. (1600 грн. судовий збір за подання позову х 9,85 % (задоволених вимог) / 100).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне компенсувати відповідачу витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 76 грн. 56 коп. (2400 грн. (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 3,19 (% задоволених вимог) / 100) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 02 березня 2020 року в частині відмови у позові скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 1721 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 888,38 грн. штрафу.

В решті позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за період з 01.11.2014 року по 30.09.2017 року, штрафу (процентної складової) в розмірі 3774,28 грн. та пені відмовити.

Рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 02 березня 2020 року в частині судового збору змінити, визначивши суму судового збору, що підлягає компенсації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України в сумі 157 грн. 60 коп.

В решті рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 76 грн. 56 коп. компенсувати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай