Справа № 465/3208/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/193/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Курій Н.М., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Блажевського Петра Івановича, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року у справі за заявою представника відповідача Блажевського П.І. , про зустрічне забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року у задоволенні заяви представника відповідача Блажевського П.І. , про зустрічне забезпечення позову, - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Блажевський Петро Іванович. Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу на п.2 ч.3 ст. 154 ЦПК України, згідно якого суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та стверджує, що опущена вигода з оренди квартири на яку накладено арешт є очевидною та підтверджена належними доказами. Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задоволити клопотання про зустрічне забезпечення позову в повному обсязі.

21 квітня 2020 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Бабух Андрія Борисовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину з 12.03.2020 по 24.04.2020.

Цього ж дня, 21 квітня 2020 року від представника скаржника - Блажевського Петра Івановича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з покликанням на Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19». Представник скаржника зазначив, що він має намір вз`яти участь в цій справі особисто після закінчення карантину і просив слухання даної справи без його участі не проводити.

Згадані клопотання не підлягають задоволенню, оскільки дана справи розглядається за відсутності учасників справи, без їх повідомлення, в порядку письмового провадження, необхідності проведення розгляду даної справи з участю сторін сторони в своїх клопотання не наводять.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21 квітня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 30 квітня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що судом не знайдено підстав для зустрічного забезпечення позову, оскільки представником відповідача не надано доказів упущеної вигоди у зв`язку з забезпеченням позову, а також, що ним не підтверджено належними доказами, обставини, зазначені в ч.3 ст. 154 ЦПК України, що зобов`язують суд застосувати зустрічне забезпечення, а саме: докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.154 ЦПК України,суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 червня 2019 року, у якій ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2019 року виправлено описку, заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» здійснювати будь-які дії стосовно зазначеної квартири, що можуть спричинити перешкоди у користуванні зазначеною квартирою позивачкою - ОСОБА_2 та особами, що в ній проживають.

Як вбачається із заяви про зустрічне забезпечення представник відповідача посилається на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову створює відповідачу збитки, оскільки останній не отримує кошти за оренду квартири згідно укладеного договору оренди 12 квітня 2019 року з ТзОВ «Дата Мійнінг Груп», а відтак упущена вигода складає 144 000 грн.

Колегія суддів вважає, що представником відповідача не надано до суду доказів підтвердження реальності проведення платежів за оренду квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується позивач, що в свою чергу ставить під сумнів наявність упущеної вигоди.

Також представник відповідача не підтвердив належними доказами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, обставини, зазначені в ч.3 ст. 154 ЦПК України, що зобов`язують суд застосувати зустрічне забезпечення, а саме: докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

ТзОВ «Кредитні ініціативи» належним чином не обґрунтовано необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що майновий стан позивача чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо застосування зустрічного забезпечення позову дійшов вірного висновку про відсутність підстав, які є обов`язковими для застосування зустрічного забезпечення, а також обставин, які б унеможливлювали безперешкодне можливе відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, і обґрунтовано відмовив у поданій заяві.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги Блажевського Петра Івановича , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Блажевського Петра Івановича , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 16 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

Н.О. Шеремета