справа № 208/6837/19
№ провадження 2/208/891/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві Пентраковській М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що вона була рідною донькою померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ОСОБА_2 є її рідною сестрою. Після смерті батька позивач 05.12.2018 року звернулась з заявою про прийняття спадщини, яка складається з квартири АДРЕСА_1 до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, виконуюча обов`язки державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку наявністю арешту на квартиру на підставі постанови державного виконавця державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська від 19.05.2008 року. Звернувшись до виконавчої служби з заявою про зняття арешту, позивач отримала відповідь відповідно до якої за постановою державного виконавця від 15.07.2004 року б/н Другою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на вище зазначену квартиру, крім того відповідно до п.9.8. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становлять три роки, після чого вони підлягають знищенню, тому не має підстав для зняття арешту.

Тому просить суд, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить батьку позивача ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору дарування від 29 серпня 2000 року, яка належить йому на підставі дубліката від 24.05.2000 року за реєстраційним номером 274 посвідченого Державним нотаріусом Титовою Г.М. Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області договору купівлі продажу, посвідченого Шаповаловим В.Н. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 20.12.1995 року за реєстраційним номером 3531 та зареєстрованого в Дніпродзержинському БТІ за реєстровим номером 21373 в книзі № 125, на яку накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська від 19.05.2008 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримали, просила задовільнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнала в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

02 січня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, власником квартири АДРЕСА_1 є померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Заводським районним у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у юстиції у Дніпропетровській області актовий запис серії НОМЕР_1 ( а.с.8).

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрами батьком яких є померлий ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 9) та свідоцтвом про народження ( а.с 10).

Звернувшись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 було відмовлено у вчинення нотаріальної дії в зв`язку з обтяженням №1220988, а саме арешту квартири АДРЕСА_1 , на підставі постанови б/н від 19.05.2008 р. ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська.

Звернувшись до виконавчої служби з заявою про зняття арешту, позивач отримала відповідь відповідно до якої за постановою державного виконавця від 15.07.2004 року б/н Другою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на вище зазначену квартиру, крім того відповідно до п.9.8. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становлять три роки, після чого вони підлягають знищенню, тому не має підстав для зняття арешту, рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту з майна (а.с.15).

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2004 року арешт на квартиру було накладеного на користь матері позивача - ОСОБА_5 на виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.06.2000 року про стягнення аліментів з батька на утримання позивача та відповідача по справі (а.с.16).

Право власності зареєстровано за ОСОБА_3 -батьком позивача та відповідача на підставі договору дарування від 09.08.200 р., посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Полянським Ю.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2537, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17).

Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, наявність арешту майна перешкоджає позивачу оформити спадщину.

Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська від 15.07.2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Похваліта С. М.