27.04.2020
Справа № 642/1500/20
Провадження № 4-с/638/16/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Ленінським районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Гнатенко Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із скаргою на неправомірні дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконавчим провадженням №ВП 60994330, № 60997722 по примусовому виконання виконавчого листа №639/5812/15-ц, виданого 10.11.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 25 червня 2015 р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Київстар» (справа № 639/5812/15-ц), підсудність змінено та 28 серпня 2017 р. рішенням Ленінського районного суду м. Харкова (головуючий - суддя Скляренко С.О.) позовна заява по справі № 639/5812/15-ц залишена без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

05 жовтня 2017 р. Апеляційний суд Харківської області (головуючий - суддя Кружиліна О.А.) постановив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення по справі № 639/5812/15-ц. Позовні вимоги були задоволені частково. Суд другої інстанції вирішив: стягнути з ПрАТ «Київстар» на користь заявника на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. Стягнути з ПрАТ «Київстар» на користь заявника на відшкодування матеріальної шкоди 94 (дев`яносто чотири) грн. 89 коп.

10 листопада 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова видав 2 (два) виконавчих листа по справі № 639/5812/15-ц згідно судовому рішенню Апеляційного суду Харківської області (далі - АСХО) за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київстар» від 05 жовтня 2017 р.: перший - на відшкодування моральної шкоди на суму 2000 (дві тисячі) грн. (п. 1 додатка), другий - на відшкодування матеріальної шкоди на суму 94 (дев`яносто чотири) грн. 89 коп.

Не погодившись із рішенням АСХО від 05 жовтня 2017 р., ПрАТ «Киівстар» подав касаційну скаргу.

03 липня 2019 р. Верховний Суд виніс постанову по справі № 639/5812/15-ц, якою відмовив у задоволенні касаційної скарги ПрАТ «Київстар» та залишив рішення АСХО від 05 жовтня 2017 р. без змін. ПрАТ «Київстар» добровільно не виконало виконавчі листи.

17 січня 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з двома заявами про примусове виконання виконавчих листів Ленінського районного суду м. Харкова.

Станом на 17 березня 2020 року заявник не отримав копії документів по виконавчим провадженням № 60994330 та № 60997722.

Скаржник ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 10 квітня 2020 року та 27 квітня 2020 року не з`явився, зазначивши в скарзі про розгляд скарги за його участі.

При цьому не з`явився в судове засідання 10 квітня 2020 року об 11 год., причини неявки суду не сповістив, однак розписався в явочному листі в суді 27 березня 2020 року.

Представник Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день та час слухання справи.

У відповідності до частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши доводи заявника, викладені у скарзі та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 25 червня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Київстар» (справа № 639/5812/15-ц)., згодом її передано за підсудністю до Ленінського районного суду м.Харкова та 28 серпня 2017 р., рішенням (головуючий - суддя Скляренко С.О.) позовна заява по справі № 639/5812/15-ц залишена без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

05 жовтня 2017 р. Апеляційний суд Харківської області (головуючий - суддя Кружиліна О.А.) постановив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення по справі № 639/5812/15-ц. Позовні вимоги були задоволені частково. Суд другої інстанції вирішив: стягнути з ПрАТ «Київстар» на користь заявника на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. Стягнути з ПрАТ «Київстар» на користь заявника на відшкодування матеріальної шкоди 94 (дев`яносто чотири) грн. 89 коп.

10 листопада 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова видав 2 (два) виконавчих листа по справі № 639/5812/15-ц згідно судовому рішенню Апеляційного суду Харківської області (далі - АСХО) до ПрАТ «Київстар» від 05 жовтня 2017 р.: перший - на відшкодування моральної шкоди на суму 2000 (дві тисячі) грн. (п. 1 додатка), другий - на відшкодування матеріальної шкоди на суму 94 (дев`яносто чотири) грн. 89 коп.

Не погодившись із рішенням АСХО від 05 жовтня 2017 р., ПрАТ «Киівстар» подав касаційну скаргу.

03 липня 2019 р. Верховний Суд ухвалив постанову по справі № 639/5812/15-ц, якою відмовив у задоволенні касаційної скарги ПрАТ «Київстар» та залишив рішення АСХО від 05 жовтня 2017 р. без змін. ПрАТ «Київстар» добровільно не виконало виконавчі листи.

17 січня 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з двома заявами про примусове виконання виконавчих листів Ленінського районного суду м. Харкова.

Станом на 17 березня 2020 року заявник не отримав копії документів по виконавчим провадженням № 60994330 та № 60997722.

При цьому, за приписами статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на момент вчинення виконавчих дій), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду скарги), копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу у виконавчому провадженні постанови про відкриття виконавчого провадження є повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у м.Києві, дії та бездіяльність яких оскаржує заявник, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо відсутності будь-яких порушень у діях державного виконавця, у провадженні якого перебувало виконавче провадження №60994330 та № 60997722, суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві щодо не направлення рекомендованим листом стягувачу копій документів по виконавчим провадженням №60994330 та № 60997722.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - суд зазначає наступне.

Згідно до ст.262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

З аналізу вказаної статті вбачається, що окрема ухвала про порушення законодавства може постановлюватися відносно діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків адвокатом або прокурором, у разі наявності в діях (бездіяльності) державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця ознак кримінального правопорушення, у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань свідка, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу перекладача, підробки доказів.

Постаовлення окремої ухвали взагалі не мотивоване жодними обставинами, а також це є правом, а не обов`язком суду і у цій справі суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Крім цього, ОСОБА_1 не позбавлений можливості та має право самостійно звернутися із повідомленнями про вчинення злочинів до правоохоронних органів та із заявами про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб.

Керуючись ст. 262,447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не направлення рекомендованим листом стягувачу копій документів по виконавчим провадженням № 60994330 та № 60997722.

Зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити порушені права шляхом направлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) виконавчих документів по виконавчим провадженням № 60994330 та № 60997722.

В іншій частині скарги - відмовити.

На підставі частини 1 статті 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Ленінський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: В.Г.Пашнєв