Справа № 635/6800/19
Провадження № 2 /635/335/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судових засідань Калягіна М.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook зробив публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », в якій повідомив, що два належних йому автомобіля було знищено шляхом підпалу. Описуючи обставини знищення належного йому майна відповідач зазначив: «Заказал эти поджоги начальник Харьковской районной прокуратуры ОСОБА_5, деньгами на эти два поджога (по указанию ОСОБА_5 ) скидывался местный фермер ОСОБА_1 Почему именно они и что сподвигло их пойти на это, я опубликую в следующем посте. Все буду делать постепенно, чтобы Вы смогли разобраться и все понять, а не читать слухи, которые через своих «шестерок» распространяет прокурор ОСОБА_5 ».

Позивач вважає, що поширена відповідачем інформація є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації. Зазначена інформація за своїм змістом фактично є обвинуваченням позивача у вчиненні злочину, передбаченого ст. 194 КК України. Разом з тим, така інформація не підтверджена жодним рішенням компетентного органу, в тому числі обвинувальним вироком суду, а отже є порушенням презумпції невинуватості особи. Обвинувачення позивача у вчиненні злочинів підриває його авторитет у суспільстві, дискредитує в очах колег та знайомих, знижує довіру до нього як до підприємця та людини, завдає йому душевних страждань.

У зв`язку із чим, просив суд визнати недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширену відповідачем інформацію, викладену ним на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook наступного змісту: «Заказал эти поджоги начальник Харьковской районной прокуратуры ОСОБА_5, деньгами на эти два поджога (по указанию ОСОБА_5 ) скидывался местный фермер ОСОБА_1 Почему именно они и что сподвигло их пойти на это, я опубликую в следующем посте. Все буду делать постепенно, чтобы Вы смогли разобраться и все понять, а не читать слухи, которые через своих «шестерок» распространяет прокурор ОСОБА_5 »; зобов`язати відповідача на наступний день після набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію шляхом здійснення на своїй сторінці Facebook публікації наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці в Фейсбуці я, ОСОБА_3 , написав та опублікував недостовірну та неправдиву інформацію щодо ОСОБА_1 , а саме те, що він разом з гр. ОСОБА_5 причетний до знищення мого майна - двох транспортних засобів шляхом підпалу. Повідомляю, що ця інформація не відповідає дійсності, за її розповсюдження вибачаюсь перед останніми»; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 01,00 гривні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/123 від 18 листопада 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 24 жовтня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області НОМЕР_5 у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2019 року №05-05/137 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області НОМЕР_5», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року справа прийнята до провадження судді Березовської І.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягаю частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_3 опублікував на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім`ям ІНФОРМАЦІЯ_11 інформацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » наступного змісту: «Заказал эти поджоги начальник Харьковской районной прокуратуры ОСОБА_5 , деньгами на эти два поджога (по указанию ОСОБА_5 ) скидывался местный фермер ОСОБА_1 Почему именно они и что сподвигло их пойти на это, я опубликую в следующем посте. Все буду делать постепенно, чтобы Вы смогли разобраться и все понять, а не читать слухи, которые через своих «шестерок» распространяет прокурор ОСОБА_5 ».

Як вбачається із скріншоту персональної сторінки ОСОБА_3 у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім`ям ІНФОРМАЦІЯ_11 , на вказану публікацію відреагувало вподобанням 57 осіб, 25 осіб її поширили, 25 осіб коментували.

Судом встановлено, що на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook за доменним ім`ям ІНФОРМАЦІЯ_11 , містяться особисті фото відповідача, а також персональні дані.

Під час судового розгляду відповідачем не спростовано, що вказана сторінка у соціальній Інтернет-мережі Facebook не є його персональною.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19 Постанови).

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення прозову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Разом із тим, відповідач, звинувачуючи позивача в причетності до знищення належного йому майна: двох транспортних засобів, не надав, а матеріали справи не містять відповідного обвинувального вироку суду щодо позивача.

Доказів правдивості поширеної інформації або віднесення її до категорії оціночних суджень відповідач також не надав.

Отже, судом встановлено, що відповідач поширив щодо позивача недостовірну інформацію про його причетність до кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд вважає, що не вся інформація про спростування якої позивається ОСОБА_1 , підлягає визнанню недостовірною та спростуванню.

Так, підлягає визнанню недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформація, викладена ОСОБА_3 на персональній сторінці у соціальній Інтернет- мережі Facebook під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », а саме: «Деньгами на эти два поджога (по указанию ОСОБА_5 ) скидывался местный фермер ОСОБА_1 », та відповідно спростуванню підлягає інформація, що ОСОБА_1 причетний до знищення майна ОСОБА_3 , а саме: двох транспортних засобів шляхом підпалу.

В частині визнання недостовірною інформації наступного змісту: «Заказал эти поджоги начальник Харьковской районной прокуратуры ОСОБА_5…а не читать слухи, которые через своїх «шестерок » распространяет прокурор ОСОБА_5 » та її спростування суд вважає необхідним відмовити, з огляду на наступне.

Позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права іншої особи, позов вправі пред`явити саме та особа щодо якої така інформація поширена.

Оскільки вище зазначена інформація, що була розміщена в соціальній мережі Facebook, поширена стосовно гр. ОСОБА_5 , який не є позивачем у даній справі,а позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду не довів, що інформація щодо ОСОБА_5 порушує його особисті немайнові права, суд вважає за необхідне відмовити у визнанні вказаної інформації недостовірною та її спростуванні.

Решта інформації: «Почему именно они , и что сподвигло их пойти на это, я опубликую в следующем посте. Все буду делать постепенно, чтобы Вы смогли все понять» , про спростування якої просить позивач, не носить негативного характеру, а є лише повідомленням ОСОБА_3 щодо продовження ним публікацій стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Також не підлягає задоволенню вимога позивача в частині зобов`язання відповідача вибачитися за розміщення недостовірної інформації, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Щодо захисту прав позивача шляхом компенсації моральної шкоди суд зазначає наступне.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з частиною першою, пунктом 4 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що позивачем розмір відшкодування в рахунок моральної шкоди визначений 01 грн.00 коп., зазначену суму позивач вважає достатньою компенсацією для відшкодування його душевних страждань, суд, виходячи із принципів розумності та справедливості, вважає, що визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь,гідність та ділову репутацію, та її спростування є достатньою сатисфакцією завданій позивачу моральної шкоди, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 01 грн. 00 коп.

Суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача не пізніше 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook спростування наступного змісту: «Повідомляю, що мною ІНФОРМАЦІЯ_1 на своєї сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook опубліковано недостовірну інформацію, що ОСОБА_1 причетний до знищення мого майна: двох транспортних засобів шляхом підпалу».

Строк 10 днів суд вважає прийнятним і достатнім для спростування недостовірної інформації.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень за вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України , суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь,гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 поширену ОСОБА_3 інформацію, викладену на персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », а саме: « Деньгами на эти два поджога (по указанию ОСОБА_5 ) скидывался местный фермер ОСОБА_1 ».

Зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на своїй персональній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook спростування наступного змісту: «Повідомляю, що мною ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook опубліковано недостовірну інформацію, що ОСОБА_1 причетний до знищення мого майна - двох транспортних засобів шляхом підпалу».

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий27 грудня 1996 Фрунзенським МВ ХМУУМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 травня 2004 року Липецьким відділом УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 27 квітня 2020 року.

Суддя І.В. Березовська