Справа № 404/2415/20
Номер провадження 2-з/404/30/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:071:0019, площею 0,0283 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

В обґрунтування заяви зазначає, що 22.11.2019 року між ОСОБА_1 як дарувальником та ОСОБА_2 як обдаровуваним було укладено договори дарування, а саме договір дарування 31/50 частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений Буліч Н.В. приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1366 та договір дарування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:071:0019, площею 0,0283 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1377.

Вказує, що укладення вказаних договорів не відповідало волевиявленню ОСОБА_1 і вона не мала на меті укладення договору дарування, а мала на меті укласти договір довічного утримання, оскільки попередньо домовилась про це з ОСОБА_2 .

Зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання договору дарування будинку та земельної ділянки недійсним та застосування наслідків недійсності, тому є підстави вважати, що будинок та земельна ділянка без згоди позивача можуть бути відчужені на користь третіх осіб, передані у власність чи користування іншим особам.

Тому вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову дії відповідача можуть утруднити чи зробити неможливим розгляд справи та виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, так як заявник належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 149-153,353 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:071:0019, площею 0,0283 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст ухвали суду складено 24.04.2020 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда В. В. Мохонько