Справа №705/1087/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі судді Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 29 серпня 2017 року належить 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зазначена 1/6 частина цього житлового будинку утворює окрему ізольовану квартиру під АДРЕСА_2 , право власності на яку належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно якого їй на праві особистої власності належить 1/6 спільної часткової власності у будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , відповідачу за позовом. Належна йому 1/6 частина цього ж будинку також утворює окрему ізольовану квартиру за № АДРЕСА_5, яка межує стінними перегородками з квартирою АДРЕСА_2 , належною позивачці.

Позивач не може в повній мірі користуватися своєю власністю (квартирою) за призначенням, позаяк відповідач постійно руйнує цегляні пере стінки, які розмежовують їхні окремі квартири, що не дозволяє позивачу там проживати. ОСОБА_2 мотивує свої дії тим, що це є спільна власність, яка нібито не виділена в натурі між її власниками, тобто утворює сукупно 1/3 загальної частки в домоволодінні. Він не визнає і постійно оскаржує будь-які документи, які такому його висновку суперечать, внаслідок чого постійно і грубо порушує права, свободи і законні інтереси позивача, через що і постала у неї необхідність у зверненні до суду.

Так, 03 жовтня 2017 року відповідачем було закладено камінням вхідні двері до її квартири, а замки були з вхідної частини розібрані, що унеможливило відкриття замків з зовнішньої сторони та стало перешкодою в її доступі до своєї квартири. Після того, як вона потрапила до своєї квартири, то виявила, що в коридорі квартири (згідно технічного паспорта 6-1) по ходу, з правої сторони, в двох місцях проламані наскрізь цегляні стіни, вибито отвір до квартири відповідача розміром приблизно 1х2 метри. В кімнаті 6-4 проламана наскрізь цегляна стіна та вибито отвір розміром 1х2 метри. Посередині кімнати 6-4 розпочато мурування стіни цеглою висотою більше 1-го метра. В цих кімнатах пошкоджені в деяких місцях стіни.

З`ясувалося, що відповідач самоправно пробив отвір в стіні належної їй квартири АДРЕСА_2 , потрапив до її приміщення та почав самостійно здійснювати перепланування та будівництво. З цього приводу вона звернулася в правоохоронні органи із заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_2.

Згідно Висновку, наданого фахівцями ПП «Домірент», вартість відновлювальних робіт належної їй квартири АДРЕСА_2 складає 320400,00 грн..

Оскільки протиправні дії ОСОБА_2 порушують її права власності, створюють нестерпні умови проживання, порушують громадський порядок та спокій, що унеможливлює повноцінно користуватися її власністю та завдають їй збитків, тому змушена звертатися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів власника шляхом стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту квартири, яку останній пошкодив.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 320400,00 грн. заподіяних збитків.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Станом на 23 квітня 2020 року відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Станом на 17 вересня 2019 року відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Станом на 17 вересня 2019 року відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 29 серпня 2017 року позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної, спільної часткової власності, 1/6 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2017 року (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.11.2018 року ОСОБА_1 24.11.2017 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.6).

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду в якості доказу копії фотознімків та Висновок експерта-оцінювача 08-02-2018/1 ПП «Домірент», згідно якого вартість відновних робіт житлового будинку станом на 11 лютого 2018 року складає 320400 грн. (а.с.11-18,19).

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.03.2015 у справі №3-18гс15.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Норми ст.76 ЦПК України визначають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, висновок 08-02-2018/1 ПП «Домірент» по визначенню вартості ремонтних робіт не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку 08-02-2018/1 ПП «Домірент» не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Крім того, ст. 102 ЦПК України передбачено вимоги до висновку експерта. Так у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. При цьому у наданому висновку не зазначено на якій підставі була проведена експертиза.

Що стосується копій фотографій, то в даному випадку вони самостійно не є доказом розміру заподіяних збитків позивачу зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ураховуючи те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, позивач не надала суду беззаперечних доказів, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 їй було завдано збитку на суму 320400, 00 грн., тому суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог про стягнення з відповідача вказаної суми збитків, тому слід відмовити в задоволенні позову з підстав заявлених позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків - відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

СуддяЛеся Сергіївна Годік