Справа № 591/610/20
Провадження № 2/591/1323/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання судового засідання Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні, за участю представника позивача адвоката Шаповал О.О., відповідача та його представника адвоката Пилипенко О.С., справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина інваліда,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, регулярно проходить курси лікування. Мати здійснює за ним догляд та отримує соціальну допомогу та мінімальну пенсію за віком. Його пенсії по інвалідності також не вистачає на лікування та харчування. Батько не надає регулярної допомоги, лише періодично надає незначні кошти. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 31 жовтня 2016 року.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 17.02.2020 року.

13.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом доказами.

В судовому засіданні 23.04.2020 року представник позивача адвокат Шаповал О.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що позивач як інвалід ІІ групи потребує матеріальної допомоги, оскільки його пенсії не вистачає на харчування та лікування. Крім того, він проживає разом з матір`ю, яка також є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію та соціальну допомогу як особа, що здійснює догляд за інвалідом. Ці кошти є незначними та їх не вистачає на оплату комунальних послуг та задоволення всіх життєвих потреб. Вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу позивачу.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки сам є непрацездатною особою за віком та отримує лише пенсію, є інвалідом ІІІ групи і постійно потребує лікування. Він має цілий ряд хронічних захворювань, в силу яких потребує систематичного оперативного втручання (захворювання очей та сечокам`яна хвороба). Крім того, останнім часом переніс ряд операцій, і чергове оперативне втручання заплановане найближчим часом), що підтверджується наданою суду медичною документацією. Розмір його пенсії в 2019 році складав 6 400 грн., а з січня 2020 року складає 7 400 грн. З цих коштів він також надає матеріальну допомогу своїй матері пенсіонерці, яка отримує мінімальну пенсію. В 2019 році він отримував як учасник бойових дій одноразову соціальну допомогу, але ці виплати не є постійними або періодичними і мають разовий характер. На даний час він збирає кошти на чергову операцію, крім того, постійно приймає ліки, на які витрачає значні суми.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є повнолітнім, є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, проживає разом матір`ю, яка здійснює за ним догляд (а.с.5, 6, 8).

Мати позивача ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу по догляду за інвалідом в розмірі 2027 грн. на місяць (а.с.9), а також пенсію за віком в розмірі 2000 грн. (а.с.11).

Позивач як інвалід ІІІ групи отримує пенсію в розмірі 1638 грн. (а.с.10).

Група інвалідності загального захворювання встановлена позивачу строком до 02.06.2020 року. З довідки МСЕК вбачається, що позивач не здатний до системної праці (а.с.6).

Як вбачається з наданих позивачем чеків на придбання ліків, в листопаді 2019 року придбано ліки на суму 453,60 грн., в грудні на 427.98 грн., в січні на 28.80 грн. (а.с.15).

В той же час суду не надано доказів на підтвердження необхідності придбання саме таких ліків та саме в такій кількості, оскільки в справі відсутня медична документація, яка підтверджувала б медичні призначення лікаря позивачу. Отже, суд вважає вказані докази неналежними.

Повідомлення на оплату комунальних послуг (а.с.12-14) за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 суд також вважає неналежними доказами, оскільки ці повідомлення, по-перше, не є платіжними документами про оплату, а по-друге, виписані на ім`я іншої особи і жодним чином не підтверджують здійснення витрат саме позивачем. Сам факт наявності ІІ групи інвалідності у позивача, на думку суду, не є підставою для стягнення на його користь аліментів з батька.

Таким чином, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних сина, дочку, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, він є непрацездатним в силу свого віку, є особою з інвалідністю ІІІ групи та постійно проходить лікування, оскільки має ряд хронічних захворювань (а.с.43-50). Відповідач постійно лікується, у тому числі, переніс оперативні втручання, і на це лікування відповідач витрачає значні суми коштів, а розмір його пенсії за інвалідністю складає 7 400 грн. (51-62). Судом проаналізовано довідку Управління у м. Сумах ГУ ДПС у Сумській області від 26.02.2020 року про доходи відповідача та встановлено, що отримані в 2019 році суми доходів, зазначені у довідці, є одноразовими соціальними виплатами, які відповідач отримав як учасник бойових дій та інвалід війни, тобто не має систематичного характеру і не може бути врахована як складова доходу при стягненні аліментів на майбутні періоди.

Суд не може взяти до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, оскільки матір позивача отримує самостійний дохід у виді пенсії за віком, що не заперечував сам відповідач у судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи всі наведені вище встановлені обставини, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованості своїх вимог, а саме те, що він потребує матеріальної допомоги, а його батько відповідач у справі може таку матеріальну допомогу надавати.

Отже, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Керуючись 4, 5, 12, 13, 81, 82, 180, 247, 265, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено та підписано 24 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Грищенко