Справа № 210/6410/19
Провадження № 2/210/417/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" квітня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2003 року, проте шлюбні відносини, як чоловік та дружина припинили близько 10 років тому, спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного. Фактичне місце його проживання відповідача не відоме.
ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення виконкому Металургійної районної у м. Кривому Розі ради від 21.12.2016 року № 484, позивачем було отримано ордер на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_1 на право зайняття з сімєю з однієї особи жилої площі розміром 11,7 кв. метрів в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою позивач перебуває на реєстраційному обліку з 27.12.2016 року, там і проживає. Кімната не приватизована та не є приватною власністю. 26.09.2018 року, за особистим проханням відповідача, ОСОБА_3 було поставлено на реєстраційний облік за вищевказаною адресою, як члена сімї, оскільки шлюб між сторонами не розірвано.Однак, з моменту реєстрації та до цього часу відповідач в кімнаті не проживає. Особистих речей його в кімнаті не має, житлово - комунальні послуги за себе не сплачує, фактичне місце проживання його не відоме.
З метою уникнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, що нарахувуються відповідно до кількості зареєстрованих в кімнаті осіб, вартість цих послуг щомісячно сплачує позивач самостійно і за себе, і за відповідача, що погіршує її матеріальне становище.
Просить визнати відповідача особою, що втатила право на користування жилим приміщенням.
В судове засідання сторони не викликались.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27.12.2016 р. зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.4 зворот).
15 серпня 2003 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №332 (а.с.5).
26 грудня 2016 року, на підставі рішення виконкому Металургійної районної у м. Кривому Розі ради від 21.12.2016 року № 484, позивачем було отримано ордер на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_1 на право зайняття з сім`єю з однієї особи жилої площі розміром 11,7 кв. метрів в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).
Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян від 07.11.2019 р., крім позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою був зареєстрований ще відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). Однак відповідач за місцем реєстрації жодного дня не мешкав, що підтверджується довідкою ОСББ «Домнобудівників 2-1» від 01.11.2019р. (а.с.8).
Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 з моменту реєстрації і по теперішній час також підтверджується Актом мешканців будинку та засвідченим підписом голови правління ОСББ «Домнобудівників 2-1» ОСОБА_4 (а.с.6).
Також, судом 11.11.2019 р. було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно з п. 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї власника кімнати, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 , втратившими право користування житлом необхідно задовольнити.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , такою особою, що втратила право на користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. А. Літвіненко