Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 642/4183/16-ц

провадження № 61-1052св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обласний комунальний заклад «Харківський театр для дітей та юнацтва»,

третя особа - Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року у складі судді Євтіфієва В. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обласного комунального закладу «Харківський театр для дітей та юнацтва» (далі - ОКЗ «Харківський театр для дітей та юнацтва» та /або театр), третя особа - Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просила:

- скасувати акт за формою Н-5 від 11 лютого 2016 року;

- визнати нещасний випадок, який стався з нею 23 жовтня 2015 року в робочий час на території підприємства при виконанні роботи в інтересах підприємства, пов`язаним з виробництвом;

- зобов`язати відповідача скласти акт за формою Н-1;

- стягнути з відповідача на її користь майнові витрати на лікування одноразово у розмірі 9 233,29 грн;

- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду одноразово у розмірі 20 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з жовтня 2013 року вона працювала у відповідача методистом 1 категорії по роботі з учнівською та студентською молоддю. 29 вересня 2015 року директором театру була надана вказівка прикрасити фойє театру у зв'язку зі святкуванням театром свого ювілею.

23 жовтня 2015 року під час прикрашання приміщення театру, вона впала з драбини та отримала травму, в зв`язку з чим була доставлена до Харківської клінічної лікарні швидкої невідкладної допомоги, де їй була надана допомога, після чого її відправлено додому.

Наступного дня, у зв'язку з поганим самопочуттям, вона звернулася до поліклініки та перебувала на лікуванні внаслідок отриманої травми.

В період непрацездатності звернулася до адміністрації закладу щодо розслідування нещасного випадку на виробництві та складання акту за формою Н-1.

11 лютого 2016 року отримала акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 23 жовтня 2015 року о 16 год. 30 хв. Вважала, що в акті вірно вказані обставини нещасного випадку, але з висновком про те, що нещасний випадок, який з нею стався, не пов`язаний з виробництвом, вона не згодна.

Посилаючись на те, що відповідач порушив закон, не з'ясував, з якими діагнозами вона проходила лікування, необ'єктивно провів розслідування нещасного випадку, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідили всі наявні докази, що містяться в матеріалах справи, та не надали їм правову оцінку, дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Обласний комунальний заклад «Харківський театр для дітей та юнацтва» та Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подали відзиви, в яких просять касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОКЗ «Харківський театр для дітей та юнацтва», третя особа - Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, про встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Витребувано із Ленінського районного суду м. Харкова зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач перебувала у трудових відносинах з ОКЗ «Харківський театр для дітей та юнацтва».

29 вересня 2015 року директором театру була дана вказівка прикрасити фойє театру. Відповідальним за художню частину оформлення призначений художник-постановник ОСОБА_2

23 жовтня 2015 року о 16 год. 30 хв. позивач, розвішуючи кульки з драбини, впала та отримала травму.

Згідно відомостей, зазначених у картці виїзду швидкої медичної допомоги від 23 жовтня 2015 року №3372, ОСОБА_1 скаржилася на рану нижньої губи справа. Інші скарги відсутні. При огляді було виявлено забиту рану нижньої губи та надано первинну медичну допомогу у вигляді первинної обробки рани та зупинки кровотечі.

24 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до лікаря та їй встановлений діагноз «Забійна рана нижньої губи, забій правого тазобедренного стегна». 26 жовтня 2015 року встановлений діагноз «Забій правого тазобедренного стегна ».

Згідно з висновком комісії з проведення розслідування нещасного випадку, викладеного в акті від 11 лютого 2016 року, нещасний випадок, що стався 23 жовтня 2015 року о 16 год. 30 хв. зі ОСОБА_1 , є таким, що не пов`язаний із виробництвом.

У вказаному акті також зазначено, що методист по роботі з учнівською та студентською молоддю ОСОБА_1 виявила бажання надувати повітряні кульки та робити з них фігури. 23 жовтня 2015 року від заступника директора з організації глядача ОСОБА_3 ОСОБА_1 отримала категоричну заборону підійматися на драбину. Наступного дня 24 жовтня 2015 року ОСОБА_1 прибула до театру та виконувала свої трудові обов`язки, скарг на біль у спині та стегні нікому з адміністрації або працівників театру не висловлювала. 25, 26, 27, 28, 29 жовтня 2015 року вона знаходилась у театрі та виконувала свої трудові обов`язки. 26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 був відкритий листок непрацездатностіу Харківській міській клінічній лікарні №11 в зв`язку з невиробничою травмою МКХ -10 S 30.0 (забій нижньої частини спини і тазу).

Згідно з медичною карткою та листками непрацездатності № № 167814, 265081, 344364, 809640, 864221, 344850 ОСОБА_1 встановлено діагноз «Забій м`яких тканин верхньої третини правого стегна, забій стегна, забій кубрика». На лікарняному позивач перебувала до 19 листопада 2015 року, після чого продовжено лікарняний лист, встановлений діагноз «Остеохондроз поперечно-крижового відділу хребта любаішалгічний синдром на фоні забою м`яких тканин верхньої третини правого стегна поперечної області», знаходилася на лікарняному до 20 листопада 2015 року, в подальшому була відправлена на стаціонарне лікування в неврологічне відділення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 оспорює рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься у затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку, що стався з нею 23 жовтня 2015 року, та просить зобов`язати роботодавця скласти акт за формою Н-1.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Пунктом 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Відповідно до статті 55 Конституції Україникожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

Суди встановили, що відповідач згідно з вимогами законодавства організував розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 23 жовтня 2015 року, про що комісією з розслідування нещасного випадку складено відповідний акт від 11 лютого 2016 року.

Згідно з актом проведення розслідування нещасного випадкупричинами нещасного випадку визнано: незадовільний технічний стан драбини та невиконання ОСОБА_1 . Інструкції з охорони праці.

Із наданих позивачем листів непрацездатностіОСОБА_1 зверталась до Харківської міської клінічної лікарня №11 до хірурга та травматолога, проте відмітки про причину непрацездатності - нещасний випадок на виробництві та його наслідки в цих листах зазначено не було.

За таких обставин та, враховуючи відсутність факту втрати працездатності ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку про визнання нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Крім того, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи, призначеної судом за фактом отримання 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тривале лікування ОСОБА_1 обумовлено не характером та тяжкістю тілесних ушкоджень, що були отримані нею внаслідок подій 23 жовтня 2015 року, а наявністю хронічної супутньої патології та дегенеративно-дистрофічних змін опорно-рухового апарату.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, оцінених у їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши,що нещасний випадок з позивачем стався у робочий час з її вини, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування акту за формою Н-5від 11 лютого 2016 року та визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно, до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи з наявності вини позивача, характеру тілесних ушкоджень, недоведеності втрати нормальних життєвих зв`язків внаслідок нещасного випадку, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Правильним є і висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про відмову в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди за недоведеністю.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції тапостанови апеляційного суду- без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук