ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/50/20
Провадження №2/477/274/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Сірюк С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на боці позивача - ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій посилаючись на набуте нею та ОСОБА_4 , як спадкоємців ОСОБА_5 , право власності на належний померлому автомобіль ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_1 , просить про витребування даного майна від ОСОБА_3 , яка зберігає у себе дане майно без відповідної правової підстави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 .

Позивачка, як дружина померлого та третя особа ОСОБА_4 , як син померлого - є спадкоємцями ОСОБА_5 .

Спадкоємці прийняли спадщину. Спадкова справа заведена за місцем відкриття спадщини приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко Денисом Вадимовичем.

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно у вигляді транспортного засобу марки ВАЗ 2109 р/н НОМЕР_1 .

Свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб не отримане, однак позивач посилаючись на положення ч.5 ст. 1268 ЦК України зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить їй та ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини, та яку вони прийняли у передбаченому законом порядку.

У 2015 році її знайома, з якою вона деякий час працювала, та ОСОБА_6 звернулися до неї з проханням продати їм автомобіль, що залишився після смерті ОСОБА_5 , на що вона пояснила, що автомобіль належить їй спільно з сином померлого ОСОБА_4 , документи на автомобіль в порядку спадкування не оформлені, домовленість про розподіл спадкового майна не досягнута.

Однак ОСОБА_6 запевнив її, що домовиться із ОСОБА_4 про продаж даного автомобілю та забрав його разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я померлого ОСОБА_5 , пообіцявши укласти договір купівлі-продажу.

Оскільки питання щодо даного автомобілю протягом тривалого часу ніяким чином не вирішувалося, то вона неодноразово зверталася до ОСОБА_3 з вимогою повернути автомобіль та документи на нього, однак відповідач під різним приводом відмовляла в поверненні даного майна. З метою повернення даного майна, вона (позивач) була змушена звернутися до правоохоронних органів, які встановили, що автомобіль дійсно знаходиться у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та 17.09.2019 року відібрали від відповідачки гарантійну розписку про збереження нею автомобілю до вирішення спору щодо нього. В грудні 2019 року Інгульським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області позивачці видана постанова про закриття кримінального провадження за її заявою з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, що відповідачка без відповідної правової підстави утримує у себе належне позивачці майно, остання просить про поновлення її прав як співвласника даного майна шляхом зобов`язання відповідача повернути належний їй та ОСОБА_4 спірний автомобіль.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що набула у власність як спадкоємець ОСОБА_5 частину спірного автомобілю. Вважає, що є власником його 2/ 3 частини. Спадкові права до цього часу не оформлені та нині вона позбавлена такої можливості так як оригінал свідоцтва знаходиться у відповідача ОСОБА_3 В 2015 році ОСОБА_3 звернулася до неї з проханням продати даний автомобіль, вони домовилися про його продаж частинами всього за 2700 доларів США. В 2017 році вона отримала частину оплати за даний автомобіль 500 доларів США, однак в подальшому відповідачка відмовилася передавати будь-які кошти так як автомобіль перебуває у спадковому спорі. На сьогоднішній день вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на частку у спірному майні, так як оригінал свідоцтва утримується відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги своєї довірительки підтримала, підтвердила доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не прибула, відзиву на позовну заяву не надіслала, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 70), будь-яких заяв від неї про відкладення судового засідання не надходило.

Третя особа - ОСОБА_4 до суду не прибув. Заяв по суті справи від нього не надходило. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно (а.с. 71), заяв про відкладення судового засідання від нього не надходило.

За вказаного, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, розгляд справи можливий за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У його власності на час смерті знаходився автомобіль ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 25).

Його спадкоємцями в частках, зокрема 2/3 частки є син померлого ОСОБА_4 , та в частині 1/ 3 - дружина померлого та позивач по справі ОСОБА_1 .

Спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину щодо спірного автомобілю не отримано. Позивачці на її звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на 2/ 3 частки вказаного автомобілю було відмовлено, у зв`язку з належністю їй у спадковій масі всього 1 /3 частини.

Хоча жодним зі спадкоємців свідоцтво про право на спадщину щодо спірного автомобілю не отримано, однак, відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач та ОСОБА_4 , як співвласники даного майна, за спільною домовленістю, мають право на розпорядження даним майном, але після оформлення свого права власності, окрім як укладення договору між ними щодо розподілу спадкового майна.

У зобов`язаннях з іншими особами, до оформлення своїх прав, вони позбавлені можливості на розпорядження даним майном.

Однак, як слідує зі змісту позовної заяви та матеріалів кримінального провадження №0003386 від 11.09.2019 року, що досліджені судом, позивач домовилася із ОСОБА_6 про укладення у майбутньому договору купівлі-продажу спірного автомобілю, зокрема після оформлення правовстановлюючих документів. Зі змісту заяви ОСОБА_6 слідує про його обізнаність щодо існування декількох спадкоємців щодо даного автомобілю та спору між ними. Не зважаючи на вказане, як слідує з розписки, наданої ОСОБА_1 , останньою отримано 500 доларів США як частину оплати за продаж вище вказаного автомобілю. Особа від якої вказані грошові кошти отримано, у розписці не зазначається.

Як вказує ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль знаходиться у ОСОБА_3 , що перешкоджає їй в оформленні своїх спадкових прав.

Дійсно, до цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 своїх спадкових прав щодо вказаного автомобілю не оформили.

Як слідує із заяви самого ОСОБА_6 договору купівлі-продажу щодо даного майна не оформлено, та не могло бути укладено до оформлення спадкових прав його номінальними власниками.

У спорах щодо прав на автомобіль із підстав його придбання має бути встановлено, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Такі документи, як розписка про отримання частини коштів за автомобіль, чи довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі - продажу автомобіля. Згідно ч.1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою договору купівлі - продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1ст. 208 ЦК України.

Оскільки розписка, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, то суд вважає, що видача розписки про отримання частини коштів за транспортний засіб, що був у експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, яка передала кошти.

Відповідач не надала суду належних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль перейшов у її власність чи власність ОСОБА_6 та вони на законних підставах ним володіють чи користуються.

Стосовно участі у справі ОСОБА_6 , то позивачу належить право обирати коло відповідачів. Посилаючись на те, що автомобіль утримується саме ОСОБА_3 , позивач наполягає, що остання є відповідальною за повернення даного майна.

Підстав вважати про утримання спірного автомобілю ОСОБА_6 у суду немає, як і підстав вважати, про право ОСОБА_3 представляти інтереси ОСОБА_6 у відносинах щодо спірного автомобілю.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження 0003386, спірний автомобіль зберігається саме у ОСОБА_3 та перебуває в її користуванні.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Для застосування ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Позивачем доведено той факт, що вона успадкувала 1/ 3 частину спірного автомобілю, та відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України є власником спірного рухомого майна, хоча таке право власності не підтверджене правовстановлюючими документами, і як вказує позивач не може бути оформлене нотаріально до знаходження у відповідача оригіналу свідоцтва про реєстрацію спірного автомобілю.

Успадкований ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_1 , утримується ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами дослідженого судом кримінального провадження, тобто фактично знаходиться у відповідачки без відповідної правової підстави.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Зазначене підтверджує про належне визначення ОСОБА_3 як відповідача.

Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Вказане доведено наданими позивачем та витребуваними за її клопотанням письмовими доказами, зокрема копіями матеріалів спадкової справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність витребування у відповідача з чужого незаконного володіння на користь позивача, як співвласника із ОСОБА_4 , зазначеного майна.

Враховуючи, що ОСОБА_4 своє право на витребування спірного майна не використав, заяв від нього про заперечення щодо позову не надходило, то суд вважає можливим зобов`язати передати спірне майно саме позивачу, що не перешкоджає ОСОБА_4 здійсненню своїх прав як співвласнику даного майна.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_2 , особистий код платника податків НОМЕР_2 , транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 року випуску, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , та ключі від вказаного автомобілю, як власнику 1/ 3 частини вказаного транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі - судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2020 року, з якої обчислювати строк на подання апеляційної скарги.

З повним текстом рішення учасники справи можуть ознайомитись та отримати його копію в канцелярії суду з 23 квітня 2020 року.

Суддя Л.М. Семенова