Дата документу 27.04.2020 Справа № 310/4251/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4251/17 Головуючий у суді 1 інстанції: Вірченко О.М.
Провадження № 22-ц/807/1881/20
У Х В А Л А

27 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Полякова О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «МетаБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника.

17 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України. В обґрунтування поважності пропуску строку, ОСОБА_1 зазначає, що відносно неї, починаючи з вересня 2017 року по теперішній час існували обставини, які можуть вважатись непереборними. Так, у квітні 2017 року скаржниці стало відомо, що Бердянським міськраойнним судом Запорізької області по справі № 2/1814/11 з а позов ПАТ «МетаБанк» з неї було стягнуто 1582880,82 грн. Вважаючи вказане рішення незаконним, представником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 було подано позовну заяву про визнання правочину недійсним.

За наслідками проходження профогляду в поліклініці за місцем працевлаштування, у вересні 2017 року ОСОБА_1 було поставлено діагноз, після якого, вона протягом майже трьох постійно перебувала на лікуванні в різних містах України. Після одної операції, готувалась до наступної. Починаючи з восени 2017 року єдиним її завданням був пошук грошей на лікування. Отже, ОСОБА_1 зазначає, що через стан здоров`я вона не могла приймати участь у розгляді справи, а її представники за довіреністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично не виконували своїх обов`язків по представництву її інтересів в суді.

23 березня 2020 року з місця роботи ОСОБА_1 повідомили про звернення стягнення на її заробітну плату на виконання постанови Бердянського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо стягнення заборгованості, яка була предметом спору по справі №2-1814/11.

10 квітня 2020 року її представник ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами справи, та змістом оскаржуваної ухвали. Зазначену дату ОСОБА_1 вважає датою фактичного ознайомлення з ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено 16 серпня 2018 року, а скаржниця звернулась з апеляційною скаргою 17 квітня 2020 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення.

Вбачається також, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність на розгляді в суді першої інстанції справи за її позовом. В матеріалах справи також міститься копія нотаріальної довіреності від 14 квітня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на представництво її інтересів, зокрема вести її справи в судах всіх інстанції з усіма процесуальними правами, тощо. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 14 квітня 2020 року (а.с. 3). Докази скасування ОСОБА_1 зазначеної довіреності в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_4 копію оскаржуваної ухвали отримав 25 серпня 2018 року (а.с. 240).

Щодо посилання скаржниці на п. 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України суд зазначає наступне.

Так, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за рамки, та екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Наведені заявницею у клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року не свідчать про пропуск цього строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Зазначені у клопотанні обставини не можна вважати надзвичайними чи невідворотними подіями, що унеможливили подання заявницею апеляційної скарги, також не пояснюють неможливості реалізації заявницею протягом тривалого часу (майже два роки) свого права на апеляційне оскарження, зокрема шляхом звернення за отриманням правової допомоги до іншого представника, або вчиненням інших процесуальних дій, спрямованих на ознайомлення з матеріалами справи з подальшим оскарженням.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 серпня 2018 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

З наведеного вбачається, що сторона скаржника, повідомлена належним чином про розгляд даної справи, без наявності будь-яких перешкод та об`єктивних причин, які перешкоджали зверненню до суду з апеляційною скаргою протягом більш ніж року, своїм правом на оскарження судового рішення не скористалася, відомостей про виникнення будь-яких обставин непереборної сили, або доказів можливості застосування до даних правовідносин положень п.1,2 ч.2 ст.358 ЦПК України, скаржницею також не надано, а тому підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою не вбачається.

За таких обставин, враховуючи що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, суд зобов`язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: О.З.Поляков