Справа № 263/916/20
Провадження № 2/263/1105/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

за участі секретаря Кирилюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про зняття з реєстрації заборони/арешту на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з квартири, просив суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений у кримінальній справі №80-1617 постановою слідчого відділу «ОВС та ОЗ» СУ УМВС України від 27 вересня 2005 року, зареєстрований Другою маріупольською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2621813. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана квартира на підставі свідоцтва про право власності № 3592 від 10.05.1993 належала на праві спільної власності в рівних частках його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та вітчиму ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.05.2012 (провадження №2/0519/2130/12) за ним по праву спадкування за законом і за представництвом після смерті матері та вітчима визнано право власності на квартиру. Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2012 на підставі рішення суду, за реєстраційним номером 37155340 за ним зареєстроване право власності на вказану квартиру. На підставі постанови слідчого відділу «ОВС та ОЗ» СУ УМВС України від 27 вересня 2005 року у кримінальній справі №80-1617 про накладення арешту на майно Другою маріупольською державною нотаріальною конторою внесено реєстраційний запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт вказаної квартири за реєстраційним номером 2631882 та 2621813. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2018 року по справі №263/11861/17 знято арешт зі спірної квартири, зареєстрований Другою маріупольською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2621882. Існуючий арешт на квартиру, зареєстрований Другою маріупольською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2621813, порушує його право власності на квартиру, вільно володіти нею, користуватися, розпоряджатися, тому його порушене право підлягає судовому захисту.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивача.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив позовні вимоги залишити без розгляду, оскільки дане питання вже було предметом розгляду, за наслідками якого прийнято рішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.05.2012 (провадження №2/0519/2130/12р.), яке набрало законної сили 25.05.2012, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 10.05.1993 належала на праві спільної власності в рівних частках матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вітчиму ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаним рішенням суду за позивачем ОСОБА_1 по праву спадкування за законом і за представництвом після смерті матері та вітчима визнано право власності на вказану квартиру.

Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2012 на підставі вищевказаного рішення суду, за реєстраційним номером 37155340 за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого відділу «ОВС та ОЗ» СУ УМВС України від 27 вересня 2005 року у кримінальній справі №80-1617 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка за змістом постанови належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №5603060 від 23.11.200, на підставі постанови слідчого відділу «ОВС та ОЗ» СУ УМВС України від 27 вересня 2005 року у кримінальній справі №80-1617 про накладення арешту на майно, Другою маріупольською державною нотаріальною конторою 23.11.2005 внесено реєстраційний запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт вказаної квартири за реєстраційним номером 2621813.

З наведеного вбачається, що на час накладення арешту на квартиру, на підставі постанови слідчого від 27.09.2005 позивач ОСОБА_1 не був власником квартири, йому ніхто не вручив будь-якого рішення про арешт квартири, відносно неї не існує ніякого не виконаного рішення чи вироку суду.

Вказане твердження позивача не спростоване відповідачем, з цього приводу належних та допустимих доказів суду не надано.

Частинами 1 і 4 ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для задоволення позову про зняття арешту з майна, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням майнових прав позивача щодо володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 є ефективним засобом захисту порушеного права позивача, оскільки наддасть позивачу можливість здійснити, окрім іншого, своє право на розпорядження майном. Майнове право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод в здійсненні володіння, користування і розпорядження майном шляхом звільнення квартири з-під арешту.

З огляду на вищевказане,очевидною є відсутність підстав для збереження арешту майна,оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в розшуку не перебуває.

Стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору суд вважає недоцільним, оскільки позивач на цьому не наполягає.

Керуючись, ст.ст.12,13,76,81-82,141,247,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про зняття з реєстрації заборони/арешту на частку квартири, задовольнити повністю.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений у кримінальній справі №80-1617 постановою слідчого відділу «ОВС та ОЗ» СУ УМВС України від 27 вересня 2005 року, зареєстрований Другою маріупольською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2621813.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Л.Соловйов