ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року

м.Суми

Справа №583/1410/19

Номер провадження 22-ц/816/1052/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «РАЙЗ-МАКСИМКО», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Котляревського Сергія Олександровича на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2020 року в складі судді Ільченка В.М., постановленого у м. Охтирка, повне судове рішення складено - 21 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у квітні 2019 року, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі, від 19.10.2017 року № 386/17, укладений між ним та відповідачем ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо передачі в оренду земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0128. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 року, згідно якого 31.10.2017 року було зареєстровано договір оренди землі від 19.10.2017 року № 386/17. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,8539 га кадастровий номер: :01:001:0128, яка розташована на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Зазначає, що з копії витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що 31.10.2017 року державним реєстратором ОСОБА_2 було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договір оренди землі від 19.10.2017 року № 386/17, який було укладено між ним та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», строком на 10 років. Предметом вказаного договору оренди землі є земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:0128. Зазначає, що згоди на укладання вказаного договору не давав, переговорів про його укладання не вів, особисто цей договір не підписував та не укладав. Будь - якого представника на його укладання не уповноважував. Вказує, що оскільки договір оренди землі має бути визнаний недійсним, то рішення про проведення державної реєстрації даного договору підлягає скасуванню.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 386/17 від 19 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 2,7706 га кадастровий номер :01:001:0128 строком на 10 років.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37913461 від 02 листопада 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області ОСОБА_2, про право оренди ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» на земельну ділянку площею 2,7706 га, строком на 10 років з правом пролонгації, згідно договору оренди землі № 386/17, від 19 жовтня 2017 року, орендодавець ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право: 23157333).

Стягнуто з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 8280 грн 40 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Котляревський С.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви було порушено правила підсудності, оскільки спір належить розглядати в адміністративному судочинстві. Вказує, що він змінив місце проживання, а тому про дату час і місце розгляду справи в суді першої інстанції не був повідомлений належним чином, оскільки судом надсилалися повідомлення за адресою його попереднього проживання. Зазначає, що позивачем в усній формі вимоги щодо стягнення з нього судових витрат в сумі 8280 грн. 40 коп. не заявлялися. Крім того, позивач подав позовну заяву до нього як до фізичної особи, що на той час перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Охтирського району Сумської області, а тому він є неналежним відповідачем по справі. Також зазначає, що законних підстав для відмови ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» у проведенні державної реєстрації на той час не було, оскільки ним були подані всі необхідні документи для проведення державної реєстрації.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги про порушення правил підсудності при розгляді справи є помилковими та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Водночас, зазначає, що шкода завдана державним реєстратором фізичні чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі судового рішення, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом. За таких обставин позивачем вірно визначено відповідача по справі. Вказує, що при посвідченні оскаржуваного договору оренди земельної ділянки не взяв до уваги тієї обставини, що спірна земельна ділянка не була вільною та перебувала в довгостроковій оренді.

ОСОБА_2 та його представник до суду не прибули, але належним чином повідомлені про апеляційний перегляд оскарженого рішення суду першої інстанції.

Представник позивача просив рішення залишити без змін.

Представник відповідача ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» в суді підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржуваний договір оренди землі позивач не підписував і доказів його волевиявлення на укладання оскаржуваного договору відповідачами надано не було, а тому оскаржуваний договір оренди землі є недійсним. Оскільки договір оренди землі є недійсним, то рішення державного реєстратора ОСОБА_2 від 02.11.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає скасуванню. Також, суд виходив з того, що понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів порівну з кожного.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0128 загальною площею 2,7706 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

19.10.2017 року між ОСОБА_1 та ПрАт «РАЙЗ - МАКСИМКО» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0128 загальною площею 2,7706 га. Строк дії договору оренди землі 10 років із платою за користування земельною ділянкою в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки на рік, що складає 7644 грн. 46 коп. (а.с. 7-9).

31.10.2017 року державним реєстратором КП «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області здійснено державну реєстрацію речового права, а саме права оренди земельної ділянки. (а.с. 12).

Згідно з експертним висновком від 21.11.2019 року, зробленим за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи № 1274/1275, підпис від імені ОСОБА_1 у розділі «Реквізити сторін» у графі «Орендодавець (підпис)» у договорі оренди землі № 386/17 від 19 жовтня 2017 року, укладений між ПрАТ «Райз - Максимко» та ОСОБА_1 про оренду земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0128 виконаний за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.133-143).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно з частинами 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими сторонами доказами, зокрема, судово - почеркознавчою експертизою № 1274/1275, що позивачем не підписувався оскаржуваний договір оренди землі. Будь - яких інших доказів зворотного відповідачами до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу, що своє волевиявлення на укладання договору учасник правочину здійснює в момент досягнення згоди з усіх істотних його умов шляхом складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали справи свідчать про те, що позивач своїм підписом оскаржуваний договір оренди землі не скріплював, то підстав вважати, що позивач виразив своє волевиявлення на укладання договору погодивши всі його істотні умови немає, оскільки сам факт отримання позивачем від товариства сільськогосподарської продукції у серпні 2015 р., серпні 2016 р. та листопаді 2016 року не доводить того факту, що 19.10.2017 року він мав волевиявлення на укладання нового договору оренди землі строком на 10 років, а подана ним 10.10.2017р. заява до товариства (до укладення оспорюваного договору оренди землі) щодо виплати орендної плати за 2017 рік підтверджує, що на час закінчення попереднього договору оренди землі передбачена цим договором орендна плата не була сплачена власнику землі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що оскаржуваний договір оренди землі від 19.10.2017 року не відповідає положенням чинного законодавства і є недійсним.

Крім того, оскаржуючи рішення у повному обсязі, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав і не містять жодних мотивів, які б свідчили про порушення рішенням суду першої інстанції в частині визнання договору оренди землі недійсним матеріальних чи процесуальних прав ОСОБА_2 і тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують уваги.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37913461 від 02 листопада 2017 року, яким зареєстроване право оренди ПрАТ «РАЙЗ - МАКСИМКО» на земельну ділянку площею 2,7706 га, строком на 10 років з правом пролонгації, згідно договору оренди землі № 386/17 від 19 жовтня 2017 року, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (Далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частино 1 статті 10 Закону № 1952-IV визначено осіб, які є державними реєстраторами. Так, державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: індексний номер: 37913461 від 02 листопада 2017 року, яким зареєстроване право оренди ПрАТ «РАЙЗ - МАКСИМКО» на земельну ділянку площею 2,7706 га, строком на 10 років, згідно договору оренди землі № 386/17 від 19 жовтня 2017 року, відповідач ОСОБА_2 діяв саме як державний реєстратор, а не як фізична особа, оскільки відповідав вимогам визначеним п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 1952-IV та перебував у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, яким є Комунальне підприємство «Реєстраційно - інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись до суду з позовом, позивач висунув позовні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію не тільки до відповідача ПрАТ «РАЙЗ - МАКСИМКО», а і до ОСОБА_2 не як до фізичної а особи, а як до посадової особи - державного реєстратора, з огляду на те, що в позовній заяві ним зазначено реквізити його місця роботи, як державного реєстратора (адреса,електронна пошта), а самі позовні вимоги стосуються прийнятого рішення посадовою особою, яким на час звернення до суду відповідач ОСОБА_2 вже не був.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги в частині того, що фактично вимоги до ОСОБА_2 були заявлені, як до фізичної особи є обґрунтованими, оскільки на момент звернення позивача до суду з вимогами про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37913461 від 02 листопада 2017 року, яким зареєстроване право оренди Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ - МАКСИМКО» на земельну ділянку площею 2,7706 га, ОСОБА_2 вже не працював державним реєстратором та не перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області, з огляду на що, при розгляді справи в суді першої інстанції він виступав як фізична особа, яка не була наділена владними повноваженнями у сфері державної реєстрації прав, а тому не є належним відповідачем по даній справі. За таких обставин, вимоги до фізичної особи ОСОБА_2 щодо скасування рішення державного реєстратора, не ґрунтуються на законі, оскільки належним відповідачем за оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію прав є саме суб`єкт владних повноважень щодо здійснення державної реєстрації прав, яким є Комунальне підприємство «Реєстраційно - інвентаризаційної служби» В`язівської сільської ради Сумської області.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені до фізичної особи ОСОБА_2 , який вже не є посадовою особою та носієм владних повноважень, позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню та ухваленню нового - про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

З матеріалів справи також вбачається, що Комунальне підприємство «Реєстраційно - інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області не було залучено до розгляду справи, як суб`єкт рішення якого оскаржується, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду в цій частині.

В зв`язку з тим, що за результатами розгляду апеляційної скарги в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено, то за результатами розгляду справи підлягають також перерозподілу покладені на сторони судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки за результатами розгляду справи задоволено позовні вимоги лише до ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», то з нього підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 16560 грн 80 коп. Разом з цим, оскільки апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 задоволена частково, то з позивача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн. Разом з цим, витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки квитанції про оплату таких послуг не були долучені відповідачем ОСОБА_2 до справи. Крім того, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження щодо обґрунтованості сплаченої суми за надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Котляревського Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2020 року в частині задоволення вимог до ОСОБА_2 та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог до фізичної особи ОСОБА_2 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37913461, від 02 листопада 2017 року, яким зареєстроване право оренди Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ - МАКСИМКО» на земельну ділянку площею 2,7706 га, строком на 10 років, згідно договору оренди землі № 386/17 від 19 жовтня 2017 року, відмовити.

В частині щодо задоволення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО» рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16560 грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко