Справа 688/4552/19
№ 2/688/260/20
Рішення

Іменем України

27 квітня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності,

встановив:

27.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила 14.04.2020 року, до ОСОБА_2 , Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_3 . Вона проживала по АДРЕСА_1 , вказане домоволодіння є колгоспним двором, головою якого вона і була. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської районної ради народних депутатів №140 від 22.11.1990 року постановлено оформити право власності і видати свідоцтво громадянам в с. Вишневе на право власності колгоспного двору згідно списків, в тому числі і на дане домоволодіння. Станом на 14.05.1993 року в даному будинку також проживали та були зареєстровані вона з чоловіком ОСОБА_4 , їхні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на її частку в колгоспному дворі, яку прийняв її чоловік ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх син ОСОБА_5 , спадщину після якого прийняли вони з чоловіком, оскільки син був зареєстрований та проживав разом з ними. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_4 , спадщину після якого прийняла лише вона. В даний час звернулась до Шепетівської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на вказане домоволодіння, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували право власності на це спадкове майно. А тому, просить суд визнати за нею право власності на 4/5 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з прибудовами загальною площею 93,7 кв.м., сараю з погребом площею 88,4 кв.м., сараю з літнею кухнею площею 44,1 кв.м., загальною вартістю 41400 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 10 год. 00 хв. 20.02.2020 року, яке у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено до 11 год. 00 хв. 06.03.2020 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 06.03.2020 року за клопотанням представника позивача адвоката Янцеловського М.Ф. витребувано у нотаріуса письмові докази, а саме копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проведення підготовчого судового засідання відкладено до 09 год. 00 хв. 24.03.2020 року.

14.04.2020 року представником позивача адвокатом Янцеловським М.Ф. подано заяву про уточнення позовних вимог.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з`явились, адвокат подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі.

Представник відповідача Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області у підготовче судове засідання не з`явився. Проте, Ленковецький сільський голова Криворчук Ю.П. подав заяву про розгляд справи у відсутності представника ради, не заперечив проти задоволення позову.

У зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити та ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.11.1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мала двоє дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказане підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.11.1985 року, свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 10.09.1986 року та свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 15.04.1989 року.

Згідно із записом у погосподарській книзі у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , віднесеному до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 членами колгоспного двору також були: її син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_1 , онук ОСОБА_5 , онука ОСОБА_2 , про що стверджується в довідці Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №548 від 09.10.2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 15.05.1993 року, виданим Вербовецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся її син ОСОБА_4 , у зв`язку з чим Шепетівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №225/2017. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя, 16.07.1985 року ОСОБА_3 склала заповіт на ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер син позивачки ОСОБА_5 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 з матір`ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_4 . Після його смерті спадкова справа не заводилась. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 04.01.2018 року, довідкою №184 від 26.03.2020 року, виданими Ленковецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області та повідомленням завідувача Шепетівської районної державної нотаріальної контори №256/01-16 від 16.04.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 15.05.2018 року, виданим виконавчим комітетом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась його дружина ОСОБА_1 , у зв`язку з чим Шепетівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №208/2019. З матеріалів спадкової справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка.

При розгляді справ про спадкування необхідно встановити: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї або подано заяву про прийняття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, аналіз норм права, що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Будинок, що входить до складу спадкового майна побудований в 1965 році. Згідно технічного паспорту на будинок та довідки про вартість від 03.09.2019 року ПП ОСОБА_7 , будинковолодіння АДРЕСА_1 складається з з житлового будинку з прибудовами загальною площею 93,7 кв.м., сараю з погребом площею 88,4 кв.м., сараю з літнею кухнею площею 44,1 кв.м., вартість будинковолодіння становить 41400 грн.

Рішенням виконкому Шепетівської районної ради народних депутатів №140 від 22.11.1990 року «Про оформлення права власності на житлові будинки Михайлюцької і Вербовецької сільських рад Шепетівського району» вирішено оформити право власності та видати свідоцтва в АДРЕСА_2 колгоспним дворам згідно списків, до якого, в тому числі, під № 179 включено будинок АДРЕСА_1 , що належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Вказане рішення виконавчого комітету свідчить про те, що будинок згідно діючого на час прийняття такого рішення законодавства може бути зареєстрований на праві власності, тобто вже прийнятий в експлуатацію. Прийняття в експлуатацію вказаного домоволодіння свідчить про проведення його будівництва з додержанням архітектурно-будівельних, санітарних та протипожежних норм, завершення такого будівництва.

Згідно довідки КП «Шепетівське БТІ» №722 від 22.11.2017 року право власності на вказаний будинок не оформлялось і свідоцтво про право власності не видавалось.

Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Державним нотаріусом Шепетівської районної державної нотаріальної контори 29 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

З матеріалів справи слідує, що будинковолодіння, яке входить до складу спадкового майна, побудоване на законних підставах і не є самочинним будівництвом, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлих сина ОСОБА_5 та чоловіка ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , в порядку встановленому ст.ст. 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом у визначений законом строк.

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке відповідно до ст. 16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням також того, що вищевказаний житловий будинок згідно записів у погосподарських книгах належить до суспільної групи - колгоспний двір, позивачка є членом колгоспного двору, спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку, визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, а тому суд дійшов висновку позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.120, 123 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 16, 392, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право власності на 4/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку з прибудовами загальною площею 93,7 кв.м., сараю з погребом площею 88,4 кв.м., сараю з літнею кухнею площею 44,1 кв.м., загальною вартістю 41400 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя: С.В. Козачук