Постанова

Іменем України

23 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 308/9076/17

провадження № 61-39379св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»,

треті особи: ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», підписану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білою Іриною Володимирівною, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року у складі судді: Придачука О. А., та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Кондора Р. Ю., Джуги С. Д.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») з позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року відкрито провадження.

Ухвала мотивована тим, що справа є підсудною Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без задоволення. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала судді місцевого суду про відкриття провадження у справі постановлена з додержанням вимог процесуального закону щодо підсудності. Відповідно до частини п`ятої статті 110 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Позов у даній справі, що виник із договору банківського вкладу від 26 вересня 2014 року № 37, може пред`являтися в суд за правилами альтернативної підсудності на вибір позивача за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача. Доводи апеляційної скарги щодо місцезнаходження юридичної особи ПАТ «Банк «Київська Русь» висновків суду не спростовують.

Аргументи учасників справи

У червні 2018 року ПАТ «Банк «Київська Русь» подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати і передати справу на новий розгляд. При цьому посилається на те, що суди порушили норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково застосував частину п`яту статті 110 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції), що не відповідає обставинам справи, адже місцезнаходженням ПАТ «Банк «Київська Русь», яке є юридичною особою, є м. Київ, Подільський район, вул. Хорива, 11-А, а тому позов мав пред`являтися в суд за місцезнаходженням відповідача.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції) позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У частині чотирнадцятій статті 110 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали суду першої інстанції) визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Апеляційний суд встановив, що позов у даній справі, що виник із договору банківського вкладу від 26 вересня 2014 року № 37, може пред`являтися в суд за правилами альтернативної підсудності на вибір позивача за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок, що справа є підсудною Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржені рішення залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», підписану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білою Іриною Володимирівною залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков