ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року

м.Суми

Справа №579/968/17

Номер провадження 22-ц/816/973/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

відповідач ОСОБА_1 ,

треті особи ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року, в складі судді Буток Т.А., ухвалене у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

21 червня 2017 року ДАБІ України звернулася до Кролевецького районного суду Сумської області з позовом, уточнивши який (т. 2, а.с. 4-6), просила зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що за результатами позапланової перевірки, проведеної 15 квітня 2016 року на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 , встановлене порушення ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства, будівельних норм і правил щодо виконання будівельних робіт реконструкції житлового будинку на АДРЕСА_1 , про що складено акт № 204 та припис № 204 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства; припис № 204 про зупинення будівельних робіт. Всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач не зверталася до відповідних органів влади за отриманням містобудівних умов та обмежень щодо об`єкта будівництва під час реконструкції належної їй частини житлового будинку.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року № 201 належна відповідачеві частина житлового будинку демонтована, на її місці виконується будівництво окремої частини будинку. Замість приміщення квартири АДРЕСА_2 загальною площею 56,6 кв. м побудований фундамент і стіни окремого будинку розміром 7,45х9,35 м. Відповідно до державних будівельних норм будівельні роботи у частині житлового будинку, яка є власністю відповідача, відповідають роботам з нового будівництва, а на частині, яка належить ОСОБА_2 , роботам з реконструкції.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 встановлено, що внаслідок дій відповідача пошкоджена інша частина будинку, що порушує права ОСОБА_2 як власника. Також недобудовану будівлю по АДРЕСА_1 , що належить відповідачеві, визнано об`єктом самочинного будівництва.

Станом на червень 2017 року відповідач не виконала вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та не привела самочинне будівництво у відповідність до вимог чинного законодавства, що стало підставою для звернення ДАБІ з позовом до суду.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України 1600 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17 про те, що категорія аналогічних справ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази істотного порушення нею будівельних норм і правил, які суперечили б суспільним інтересам або порушували б права інших осіб. Зазначає, що рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року встановлено, що пошкодження в частині будинку, що належить ОСОБА_2 , мають місце саме внаслідок відокремлення і розібрання належної їй частини будинку, а не через самочинне будівництво, тому твердження позивача з цього приводу, є безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу ДАБІ України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводить, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито. Стягнуто з ДАБІ України на користь ОСОБА_1 2400 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2020 року постанову Апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Суд касаційної інстанції зазначив, що постановлення за правилами адміністративного судочинства ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 818/494/17, яку залишив без змін суд апеляційної інстанції, перешкоджає ДАБІ у реалізації права на доступ до суду належної юрисдикції, а тому вважає, що розгляд цього спору слід завершити за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що земельна ділянка, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожному по 1/2 частині (т.1, а.с. 68-75).

Житловий будинок 1917 року забудови складається із двох квартир, станом на 1992 рік відсоток зносу яких складав 50%, а на час придбання частини житлового будинку ОСОБА_1 у грудні 2012 року величина фізичного зносу будинку становила 62,08%, будинок потребував ремонту, що в подальшому було підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 201 від 30 квітня 2014 року (т. 1, а.с. 108-109).

У вересні 2013 року ОСОБА_1 , без отримання попередньої згоди іншого співвласника, розпочала ремонтні роботи належної їй частини будинку, а в жовтні 2013 року в результаті перевірки ІДАБК у Сумській області було встановлено, що перебудова частини житлового будинку розпочата нею без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт в ІДАБК у Сумській області (т. 1, а.с. 108).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 201 від 30 квітня 2014 року встановлено, що належна ОСОБА_1 частина будинку по АДРЕСА_1 , демонтована і на тому місці виконується будівництво окремої частини будинку. На дату обстеження внутрішні стіни новозбудованого будинку та стіна, яка блокується до квартири АДРЕСА_3 існуючої частини житлового будинку, не побудовані. У наявності недобудований цоколь під окрему стіну блокування з квартирою АДРЕСА_3 , частково виконано обсяг ремонтних робіт з цегляного мурування під нижніми пластинами існуючої дерев`яної стіни та у місцях блокування фундаментів. Існуюча дерев`яна стіна з боку блокування в чотирьох місцях на всю висоту розшита дошками. При огляді виявлено сліди відпилювання дерев`яних пластин, встановлено виконання робіт по улаштуванню фронтону і ремонту шиферної покрівлі над частиною будинку ОСОБА_2 . По характеру і видам проведених робіт та відповідно до вимог ДБН фактично виконані ОСОБА_1 будівельні роботи на частині, яка належить ОСОБА_1 , відповідають роботам з нового будівництва, на частині, яка належить ОСОБА_2 роботам з реконструкції (т. 1, а.с. 19-47).

Висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1376 від 26 грудня 2014 року (т. 1, а.с. 48-62) встановлено, що наданий ОСОБА_1 «Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта» виконаний не в повному обсязі через недотримання вимог ДБН. Проект «Реконструкція житлового будинку за адресою»: АДРЕСА_4 » виконаний з недотриманням вимог ДБН. Виконані ОСОБА_1 будівельні роботи не відповідають наданому на дослідження проекту, наявні відхилення від наданого проекту.

У висновку наведено перелік робіт, які необхідно виконати для відповідності збудованого об`єкту вимогам проектної документації, та для усунення пошкоджень в частині будинку, належній ОСОБА_2 , пов`язаних з наслідками розібрання частини будинку, належної ОСОБА_1 .

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року, зміненим апеляційним судом в частині розподілу судових витрат, яке набрало законної сили 17 квітня 2015 року, у справі № 579/1703/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок усунути пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини будинку в АДРЕСА_1 , відповідно до висновку судово-будівельної експертизи № 1376 від 26 грудня 2014 року, а саме:

1) улаштувати бутові фундаменти під середню несучу стіну. Тобто по осі Б побудувати загальний фундамент під існуючу дерев`яну стіну квартири АДРЕСА_3 та під запроектовану стіну будинку, шириною 650 мм, з бутобетону з армуванням сітками. Глибина закладення фундаменту від позначки чистої підлоги запроектованої частини будинку повинна становити 1,5 м;

2) посилити і збільшити жорсткість існуючої дерев`яної стіни по осі Б за допомогою системи вертикальних стойок і зв`язків, що з`єднуються шпильками і сполучним елементом смуги 80х8 мм. Тобто виконати роботи з посилення жорсткості існуючої дерев`яної стіни квартири АДРЕСА_3 по осі Б відповідно до схеми та вузлу № 1, з використанням металевих смуг 80х8 мм і шпильок М 14х300 мм та теплоізоляції по осі Б з напівжорстких мінераловатних плит, товщиною 60 мм між існуючою дерев`яною стіною квартири АДРЕСА_3 і запроектованою стіною будинку, що будується.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у доступі до горищного приміщення та димаря. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судом було встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 з розібрання належної їй частини будинку пошкоджена належна ОСОБА_2 частина будинку (т. 1, а.с. 106-111).

22 лютого 2015 року Прокуратура Сумської області надіслала ОСОБА_2 відповідь на звернення щодо порушення його прав самочинним будівництвом житлового будинку ОСОБА_1 , наявності підстав для притягнення до передбаченої законом відповідальності винних осіб та можливості скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, та вказано про повідомлення про відповідні факти Управління державної архітектурно-будівельної інспекцій у Сумській області (т.1, а.с. 64-65).

Листом Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду від 11 березня 2015 року повідомлено ОСОБА_2 , що за наведення недостовірних даних у декларації ОСОБА_1 буде притягнуто до адміністративної відповідальності (т.1, а.с. 66-67).

За результатами проведення управлінням ДАБІ України у Сумській області 15 квітня 2016 року позапланової перевірки реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 , дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів, встановлено, що ОСОБА_1 в зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ 01 від 14 вересня 2015 року зазначила недостовірні дані, що є порушенням ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та було зроблено два приписи № 204:

1) «про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил», зобов`язано привести у відповідність до чинного законодавства містобудівну документацію на реконструкцію будинку АДРЕСА_1 , а саме: отримати будівельний паспорт, або містобудівні умови та обмеження та внести зміни до проекту в термін до 15 серпня 2016 року;

2) «про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт», в якому вимагало від відповідачки не виконувати будівельні роботи по реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 (т АДРЕСА_3 , а.с. 8-14).

Наказом Управління державного архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 27-Н від 13 травня 2016 року вважається скасованою реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № СМ 01 (т.1, а.с. 15-16, 17).

В подальшому припис визнаний протиправним і скасований. Також визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області від 27 квітня 2016 року № 114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 27-Н від 13 травня 2016 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ 01 від 14 вересня 2015 року (т. 1, а.с. 116-129).

За повідомленням виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області № 02-14/3724 від 04 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 не зверталась і не отримувала будівельний паспорт та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на нове будівництво по АДРЕСА_1 .

Станом на листопад 2018 року повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, по АДРЕСА_1 відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кролевецької міської ради не зареєстровано/замовником не подавалось.

У зв`язку з тим, що повідомлення про початок будівельних робіт як нового будівництва недобудованої будівлі по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що перебуває у спільній частковій власності з кадастровим номером 0:01:004:0433, не зареєстровано, визначити порушення вимог державних будівельних норм (протипожежних, санітарних, архітектурних) неможливо.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року, справа № 579/1703/13-ц, не виконано. Візуально визначено, що вказані у рішенні суду роботи не проводилися (т. 2, а.с. 36).

За інформацією Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Кролевецької РДА Сумської області № 120 від 22 листопада 2018 року будівельний паспорт, а також містобудівні умови на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 не надавалися. З даного питання ОСОБА_1 не зверталася (т. 2 а.с. 37).

Задовольняючи позовні вимоги щодо знесення належної ОСОБА_1 частини будинку по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що здійснене нею самочинне будівництво порушує права іншого співвласника будинку ОСОБА_2 і у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року, яким з метою приведення будівництва у відповідність до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, її зобов`язано провести ряд перебудов, права позивача підлягають захисту шляхом знесення цього самочинного будівництва.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У п. 4 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена на для цієї мети; або без відповідного документа, який діє право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві.

Відповідно до п. 24 Постанови знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил ( в тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила ( здійснює ) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Так, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва можуть заявляти і інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Будівництво вважається самочинним не лише, якщо воно здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, але й, зокрема, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

В силу положень ст. 376 ЦК України знесення самочинного об`єкта нерухомості є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

При проведенні ремонту чи перебудови належної їй частини будинку, ОСОБА_1 повинна була діяти з дотриманням положень ст. ст. 358, 383 ЦК України, вимог законодавства, що регулює проведення ремонтних та будівельних робіт, не допускати при цьому порушення прав власника іншої частини будинку.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 201 від 30 квітня 2014 року встановлено, що роботи, проведені ОСОБА_1 в належній їй частині будинку по АДРЕСА_1 , відповідають роботам з нового будівництва.

Однак, при отриманні декларації про початок виконання будівельних робіт, нею була вказана недостовірна інформація щодо виду будівництва, а саме, зазначено «реконструкція».

Факт проведення відповідачем робіт з нового будівництва самочинно, без отримання визначених діючим законодавством дозвільних документів та внаслідок таких дій пошкодження належної ОСОБА_2 частини будинку, встановлено рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року і зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок усунути пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини будинку в АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 добровільно не виконала рішення суду, а саме за власний рахунок не усунула пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини будинку в АДРЕСА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано вважав це свідченням того, що відповідач відмовилась від проведення перебудов, необхідних для приведення у відповідність збудованого об`єкта вимогам проектної документації, та від усунення пошкоджень в частині будинку, належній ОСОБА_2 , пов`язаних з наслідками розібрання ОСОБА_1 частини будинку.

На спростування висновків суду, відповідач не надала доказів того, що вона згодна на перебудову і така перебудова можлива.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на належність спору до юрисдикції адміністративного суду, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ДАБІ вже використало своє право звернення з вказаним позовом до адміністративного суду і йому було відмовлено адміністративним судом у відкритті провадження у справі, ухвала в якій залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення про задоволення позову ДАБІ України про знесення самочинного будівництва з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом касаційної інстанції частково задоволено касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України і справа передана для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, судовий збір, сплачений позивачем за касаційний перегляд справи у розмірі 3200 грн (т. 2, а.с. 138) підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2018 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України 3200 грн судового збору за касаційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук