Ухвала

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 405/9090/19

провадження № 61-6564 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2020 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за заявою обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 16 січня 2020 року, за заявою обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2018 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 9 840,06 грн, нарахованих заявником на суму заборгованості 3% річних у розмірі 203,39 грн та інфляційних втрат у розмірі 332,95 грн, повернуто без розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2020 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

У порушення пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України вступна частина касаційної скарги суперечать її прохальній частині щодо переліку судових рішень, які оскаржує позивач. Так, заявник подає касаційну скаргу на два судові рішення: ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року, однак у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати три судових рішення: судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2020 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року та зобов`язати ОКВП «Дніпро-Кіровоград» провести повірку квартирного водолічильника, здійснити перерахунок наданих послуг.

Таким чином, заявнику необхідно визначитись з обсягом та межами касаційного оскарження, викласти резолютивну частину касаційної скарги, зазначивши яке саме судове рішення нею оскаржується, та яка відповідатиме повноваженням Верховного Суду, зокрема положенням статей 406, 409 ЦПК України. Також надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, її копії та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

ОСОБА_2 , у касаційній скарзі зазначає, що звільнена від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як споживач послуг.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що до суду першої інстанції було подано заяву про видачу судового наказу, а не позов про захист прав споживачів.

Частиною третьою статті 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявою про стягнення сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 164 ЦПК за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Системне тлумачення зазначених вище норм процесуального права дає підстави для висновку, що пільги передбачені частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на спори, які вирішуються у порядку наказного провадження.

Отже, ОСОБА_2 не звільнена від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заявнику необхідно врахувати, щозгідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.

Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги становить 420,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Разом з тим, 22 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши клопотання, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти ОСОБА_2 від сплати судового збору, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору, заявником не наведені доводи скрутного майнового стану та не додані докази, які б свідчили про неможливість сплати судового збору у розмірі 420,40 грн, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність за 2019 рік.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що за попередній календарний рік заявник мав дохід, який не дозволяє їй сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги.

Водночас, заявник не позбавлена права заявити клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, при цьому подавши докази, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за 2019 рік.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до положень підпункту 3 пункту 12 розділу XII«Прикінцевих положень» вказаного ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 185, 393 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2020 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь