РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/15512/19

Провадження № 22-ц/4815/550/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ТзОВ "Долфі-Україна",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2020 року (ухвалене у складі судді Галінської В.В.; повний текст рішення суду виготовлено 04 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в :

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ТзОВ "Долфі-Україна" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позов мотивовано ти, що вона працювала на посаді торговельного представника у ТзОВ "Долфі-Україна". Починаючи з 10 лютого 2016 року, перебувала спочатку у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а потім у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Робоче місце до відпустки по догляду за дитиною знаходилося за адресою: м. Рівне вул. Данила Галицького, 19 , Бізнес центр Радіозаводу, 3 поверх, каб. 318.

У квітні 2019 року, за два тижні до запланованої дати виходу на роботу, їй зателефонувала головний бухгалтер компанії "Долфі-Україна" Хобот Р.І. і повідомила, що посади торгового представника вже немає, натомість утворилася нова посада мерчендайзер, але на роботу вона не зможе вийти, оскільки працівника не попередили, що він працює на декретному місці.

Також сказала, що їй потрібно написати заяву на звільнення і ставати на облік на біржі праці.

26 квітня 2019 року, вийшовши на роботу вона з`ясувала, що за попередньою адресою офіс ТзОВ "Долфі-Україна", відсутній, а про зміну адреси її ніхто не попередив.

В подальшому від колишніх співробітників вона довідалася, що станом на теперішній час, рівненський офіс ТзОВ "Долфі-Україна" знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39.

В ході телефонних розмов із бухгалтером ТзОВ "Долфі-Україна" Хобот Р.І. було узгоджено, що вона візьме відпустку за власний рахунок з 02.05.2019 року по 17.05.2019 року включно, а за цей час керівництво ТзОВ "Долфі-Україна" вирішить питання щодо її посади, на що вона погодилася.

Після закінчення відпустки за власний рахунок, починаючи з 20.05.2019 року і до 22.05.2019 року вона не змогла потрапити на територію ТзОВ "Долфі-Україна" за новою адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 , оскільки фактично за даною адресою знаходяться виключно складські приміщення, вхід до яких зачинено високими металевими воротами.

23 травня 2019 року у зв`язку із прибиранням території, металеві ворота були відчиненими, вона потрапила на територію підприємства.

Працівники, які там перебували відмовили їй у наданні робочого місця, у зв`язку з чим викликала поліцію, по прибуттю якої вона написала відповідну заяву та надала пояснення щодо вказаних обставин.

Протягом тривалого часу, вона намагалася потрапити на роботу, однак на закриту територію де знаходиться товариство її не допускали. Тим самим, роботодавець штучно створював умови, які б спонукали її написати заяву про звільнення за власним бажанням.

Телефонні розмови з бухгалтером компанії "Долфі-Україна" та працівником відділу кадрів також не дали результату і зводились до того, що вона має написати заяву про звільнення, інакше її буде звільнено за прогул.

Вказані дії роботодавця розцінює як грубі порушення трудового законодавства. Крім того, з 26 квітня 2019 року і до 12 липня 2019 року роботодавцем жодного разу не було виплачено їй заробітну плату.

Жодної інформації про суму належної заробітної плати роботодавцем не надавалось. При цьому 04 червня 2019 року нею було отримано зарплатну картку в ПАТ "ОТП Банк", на яку роботодавець мав можливість перераховувати належні до виплати кошти.

19 червня 2019 року, вона звернулась до керівника ТзОВ "Долфі-Україна" із письмовою заявою про звільнення її за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 25 червня 2019 року у зв`язку із невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю. Проте, жодної відповіді від ТзОВ "Долфі-Україна", в якій би повідомлялось про наслідки розгляду її заяви не надходило.

18 липня 2019 року, на її адресу надійшов лист № 346 за підписом керівника ТзОВ "Долфі Україна", в якому повідомлялось, що її звільнено за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Оригінал трудової книжки було отримано на наступний день, 19 липня 2019 року. Крім того, 12 липня 2019 року на її зарплатний картковий рахунок надійшли кошти в сумі 1 184,31 грн. Жодних розрахунків даної суми їй не надано.

Вважає своє звільнення за прогул незаконним, оскільки її відсутність на робочому місці відбувалась з поважних причин та стала наслідком недопуску роботодавцем на територію підприємства, не створення та не визначення роботодавцем робочого місця.

Просила поновити її на роботі у ТзОВ "Долфі-Україна" на посаді представника торговельного; стягнути з ТзОВ "Долфі-Україна" на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 липня 2019 року до дня поновлення на роботі; стягнути з ТзОВ "Долфі-Україна" на свою користь заборгованість із заробітної плати за період з 26 квітня 2019 року до 12 липня 2019 року; допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ "Долфі-Україна" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ТзОВ "Долфі-Україна" на посаді представника торговельного з 12 липня 2019 року.

Стягнуто з ТзОВ "Долфі-Україна" на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 26 квітня 2019 року по 12 липня 2019 року у розмірі 8246,00 грн.

Стягнуто з ТзОВ "Долфі-Україна" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2019 року по 29 січня 2020 року у розмірі 29946,00 грн.

Стягнуто з ТзОВ "Долфі-Україна" в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без достатніх на те підстав та після закінчення строку застосування до працівника дисциплінарного стягнення, із порушенням правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення до працівника, а тому остання повинна бути поновлена на роботі у ТзОВ "Долфі-Україна" на посаді представника торговельного з 12 липня 2019 року.

02 березня 2020 року ТзОВ "Долфі-Україна" подало апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю оскаржуваного рішення.

Вказує, що позивачка була повідомлена працівниками компанії про необхідність виходу на роботу за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 і знала де знаходиться її робоче місце.

ОСОБА_1 не надано доказів поважності причин її відсутності на роботі.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку надати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Роботодавцем було дотримано строки, визначені ст. 148 КЗпП України. Оскільки факт здійснення проступку було зафіксовано 12.06.2019 року.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2016 року по 12 липня 2019 року перебувала у трудових відносинах із ТзОВ "Долфі-Україна", що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 10-12).

На підставі наказу (розпорядження) № ДУ014/222-к-1149 від 29 січня 2016 року "Про прийняття на роботу", ОСОБА_1 прийнята на роботу в ТзОВ "Долфі-Україна" з 01 лютого 2016 року у відділ продажів на посаду: представник торгівельний з окладом 2000 грн (а.с. 54).

01 лютого 2016 року між роботодавцем - ТзОВ "Долфі-Україна" в особі директора Весновського І.В. , та працівником - гр. ОСОБА_1 , було укладено безстроковий трудовий договір, умовами якого робоче місце працівника не визначене.

Пунктом 4.1. трудового договору встановлено, що роботодавець зобов`язаний організувати працю працівника, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці (ас 55).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ "Долфі-Україна", що затверджені 10 січня 2012 року, встановлено, що адміністрація зобов`язана визначити працівникові робоче місце і забезпечити його необхідними для роботи засобами (Розділ 5 п. 10). Тривалість робочого часу на підприємстві, з повним робочим днем встановлена 40 годин в тиждень з двома вихідними днями - субота і неділя (Розділ 6 п. 1) (а.с. 57-62).

З 15.02.2016 року по 19.06.2016 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а з 04.07.2016 року по 26.04.2019 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років.

З 02.05.2019 року по 17.05.2019 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується наказами, виданими ТзОВ "Долфі-Україна" за № ДУ122/3-к-1149, № Д№122/4-к-1149, № ДУ122 /5-к-1149 та № ДУ122/6-к-1149, всі накази датовані 02 травня 2019 року.

На підставі наказу ТзОВ "Долфі-Україна" №ДУ184/1-к-1149 про припинення трудового договору (контракту) від 12 липня 2019 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку з прогулом, п. 4 ст. 40 КЗпП та їй нарахована компенсація за 10 днів відпустки (а.с. 7).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, повинно бути враховано, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності.

У справі, що розглядається встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у її відсутності на робочому місці.

ТзОВ "Долфі-Україна" складено акти від 20 травня 2019 року, 21 травня 2019 року, 22 травня 2019 року, 23 травня 2019 року, 24 травня 2019 року, 27 травня 2019 року, 28 травня 2019 року, 29 травня 2019 року, 30 травня 2019 року, 31 травня 2019 року, 03 червня 2019 року, 04 червня 2019 року, 05 червня 2019 року, 06 червня 2019 року, 07 червня 2019 року, 10 червня 2019 року, 11 червня 2019 року, 12 червня 2019 року про те, що ОСОБА_1 до роботи не приступила та була відсутня на робочому місці за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 . Вказані акти складені неналежним чином та не були надані ОСОБА_1 для ознайомлення (а.с. 62-79).

Керівником зовнішньої служби ТзОВ "Долфі-Україна" Боцмановською М.В. 21 травня 2019 року складено доповідну записка на ім`я директора ТзОВ "Долфі-Україна" про відсутність на робочому місці торгівельного представника ОСОБА_1 за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 39 , починаючи з 09.00 год. до 18.00 год.

21 травня 2019 року директором ТзОВ "Долфі-Україна" винесено наказ "Про внутрішнє розслідування № 21/05-19 у зв`язку з відсутністю 20 травня 2019 року на робочому місці представника торгівельного ОСОБА_1 " на підставі якого створено комісію у складі керівника зовнішньої служби Боцмановської М.В., старшого інспектора з кадрів Хобот Р.І., керівника відділу по роботі з персоналом Рогоза Є.М. (а.с. 81).

За результатами вказаного внутрішнього розслідування, керівником зовнішньої служби Боцмановською М.В., старшим інспектором з кадрів Хобот Р.І. та керівником відділу по роботі з персоналом Рогоза Є.М. складено Звіт про проведення внутрішнього розслідування відповідно до наказу директора ТзОВ "Долфі-Україна" №21/05-19 від 21.05.2019. Період проведення розслідування: з 21.05.2019 по 12.06.2019 (а.с. 82).

Чинним трудовим законодавством до порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника.

Отже, роботодавець був зобов`язаний ознайомити позивача з результатами внутрішнього розслідування та відібрати відповідні пояснення щодо виявлених фактів проступку.

У порушення вказаним вимог закону ТзОВ "Долфі-Україна" не відібрано у ОСОБА_1 пояснення з питань, що стосуються внутрішнього розслідування.

Крім того, відповідачем не доведено факту належного повідомлення позивача про зміну її місця праці (з м. Рівне вул. Данила Галицького, 19 , Бізнес центр Радіозаводу, 3 поверх, каб. 318. на м. Рівне, вул. Гагаріна, 39).

Згідно пункту 3 ч. 1. ст. 29 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , надісланих ТзОВ "Долфі-Україна" 08 червня 2019 року протягом 20-22 травня 2019 року вона не могла потрапити на територію ТОВ "Долфі-Україна" через зачинені металеві ворота. 23 травня 2019 року її не допустили до робочого місця, у зв`язку з чим викликала працівників поліції, яким надала заяву та пояснення.

Відповідно до електронного рапорту, складеного працівниками патрульної поліції м.Рівне за заявою ОСОБА_1 , 23 травня 2019 року о 09.57 год надійшло повідомлення зі служби 102, від ОСОБА_1 , про те що 23 травня 2019 року о 09.50 год. по вул . Гагаріна, буд. 39, у м. Рівне, виник конфлікт із працівниками ТзОВ "Долфі-Україна", які не дозволяють їй з`являтися на робоче місце. Дане підприємство знаходиться на території СТО. По даному факту відібрано заяву та пояснення (а.с. 191).

Вказане підтверджує відсутність вини ОСОБА_1 у прогулі, так як вона не мала можливості приступити до виконання своїх трудових обов`язків з 20 травня 2019 року з вини відповідача, оскільки роботодавець не допустив її до роботи, не забезпечив її умовами праці, не визначив їй робочого місця за новим місцезнаходженням, а тому відсутній факт порушення трудової дисципліни позивачкою.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

ТзОВ "Долфі-Україна" пропущено, визначений ст. 148 КЗпП України строк застосування дисциплінарного стягнення, так як роботодавець дізнався про наявність проступку 20 травня 2019 року, що підтверджується поданими ним до суду актом про відсутність ОСОБА_1 на роботі, однак звільнено останню 12 липня 2019 року.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність звільнення позивачки та наявність правових підстав для її поновлення на роботі.

Частиною другою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином висновок суду першої інстанції про стягнення з ТзОВ "Долфі-Україна" на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованим та таким, що відповідає частині другій статті 235 КЗпП України.

Обчислюючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню, судом першої інстанції, враховано положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Правильність розрахунку, проведеного судом першої інстанції відповідачем не спростовано, власного розрахунку не наведеного.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ТзОВ "Долфі-Україна" про поновлення на роботі та стягнення на її користь 8246,00 грн заборгованості із заробітної плати, за період з 26 квітня 2019 року по 12 липня 2019 року, та 29946,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2019 року по 29 січня 2020 року.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 травня 2020 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

Н.В. Бондаренко