Справа № 148/2412/19
Провадження №2/148/451/20
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним наказу та усунення порушень правил землекористування і добросусідства,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним наказу та усунення порушень правил землекористування і добросусідства.

До початку розгляду справи від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Саламахи О.В., мотивована рядом причин.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді неведено у ст. 36 ЦПК України. Відповідно до п. 5 даної статті, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо, також, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Оставинами, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Саламахи О.В., на думку відповідача ОСОБА_3 , є наступні факти.

Позивач звернувся до суду з даним позовом в грудні 2019 року, однак суддя Саламаха О.В. не відкрив провадження у справі, а через значний проміжок часу лише 04.03.2020 постановив ухвалу про передання справи за підсудністю до іншого суду, що є порушенням ст. 187 ЦПК України, якою встановлено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 185 Кодексу. При цьому, 27.12.2019, не маючи сумнівів щодо територіальної підсудності справи, суддя Саламаха О.В. постановив ухвалу про забезпечення позову.

Іншою підставою для відводу відповідач ОСОБА_3 вказує те, що його представник не міг ознайомитись з позовною заявою, оскільки провадження у справі не було відкрито, що порушувало право відповідача на доступ до правосуддя, володіння інформацією щодо підстав та предмету позову та унеможливлювало вчинення дій щодо захисту інтересів відповідача. Лише 06.02.2020 представник відповідача отримав ксерокопію ухвали від 27.12.2019 про забезпечення позову та зміг її оскаржити.

Окрім того, при постановленні ухвали про забезпечення позову, суд не взяв до уваги інтереси інших осіб, крім позивачів, не врахував співрозмірність забезпечення позову позовним вимогам та обставинам справи. Відповідач ОСОБА_3 вважає, що суддя Саламаха О.В., постановляючи ухвалу про забезпечення позову, висловив свою позицію щодо існуючого спору, оскільки в даній ухвалі вказав, що судом встановлено, що позивачі є власниками земельних ділянок, суміжних з земельною ділянкою, на яку він претендує, і, при цьому, порушуються права позивачів, так як до складу земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_3 , входить дорога, яка є єдиним шляхом до земельних ділянок позивачів, а також, межі вказаної ділянки налягають на територію суміжних земельних ділянок. Такі висновки судді, викладені в ухвалі про забезпечення позову, свідчать про те, що суддею вже сформовано своє бачення обставин справи.

Вказану ухвалу про забезпечення позову постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2020 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Окрім того, Вінницьким апеляційним судом скасовано також іншу ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.02.2020 про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Таким чином, скасування двох ухвал постановлених суддею Саламахою О.В. свідчить про порушення останнім норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з оголошенням на території України карантину.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явились. Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв`язку з оголошенням на території України карантину.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

В зв`язку неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із заявою про відвід та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 однією з підстав для відводу вказує, що суддя Саламаха О.В., отримавши позовну заяву в грудні 2019 року, не відкрив провадження у справі, а лише через значний проміжок часу 04.03.2020 постановив ухвалу про передання справи за підсудністю до іншого суду, що є порушенням ст. 187 ЦПК України. При цьому, 27.12.2019, не маючи сумнівів щодо територіальної підсудності справи, суддя Саламаха О.В. постановив ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до частини шостої даної статті, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Оскільки одним з відповідачів у справі є фізична оособа - ОСОБА_3 , судом на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у встановлений даною частиною статті строк, надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (а.с. 101). В зв`язку з відсутністю відповіді з відповідного органу реєстрації, запит було надіслано повторно (а.с. 121).

Однак, з Вінницької міської ради до суду 15.01.2020 надійшла відповідь про відсутність інформації стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_3 (а.с. 113). В зв`язку з чим, судом з метою встановлення зареєстрованого місця перебування/проживання відповідача, в тому числі і для визначення підсудності справи, надіслано відповідний запит до Управління Державної міграційної служби в Вінницькій області (а.с. 122). На що Управлінням Державної міграційної служби в Вінницькій області надіслано відповідь про необхідність звернення з даним запитом до органів сільських, селищних, міських рад, на яких покладено видачу довідок про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Відповідно до надісланої на адресу суду 04.02.2020 на повторний запит суду відповіді Вінницької міської ради (а.с. 126-127), відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановивши зареєстроване місце проживання відповідача - фізичної особи, того ж дня, 04.02.2020 суддею Саламахою О.В. постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

В подальшому, ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.02.2020 постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2020 скасовано, а справу направлено до Тульчинського районного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Після отримання 27.03.2020 Тульчинським районним судом Вінницької області справи, суддею Саламахою О.В. 31.03.2020 (оскільки 28.03.2020 та 29.03.2020 були віхідні дні) відкрито провадження у справі.

Таким чином, суддею Саламахою О.В. жодним чином не порушено процесуальних строків, передбачених ст. 187 ЦПК України, щодо постановлення ухвал про передання справи за підсудністю до іншого суду та відкриття провадження у справі, на порушення яких вказує відповідач ОСОБА_3 як на підставу для відводу судді.

Також, суддя Саламаха О.В., отримавши 26.12.2020 разом з позовною заявою, заяву позивачів про забезпечення позову, у строк встановлений ч. 1 ст. 153 ЦПК України, 27.12.2019 розглянув дану заяву та вважаючи її обгрунтованою, на підставі наданих позивачами доказів, задовольнив.

Перевірка правильності постановленої ухвали про забезпечення позову, в тому числі і доказів, на підставі яких забезпечено позов, здійснювалась Вінницьким апеляційним судом, за результатом розгляду якого, постановою від 19.03.2020 ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2019 про забезпечення позову скасовано та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

З огляду на це, суд вважає безпідставними твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що суддею Саламахою О.В., постановляючи ухвалу про забезпечення позову, висловилено свою позицію щодо існуючого спору та сформовано своє бачення обставин справи, а також щодо того, що суддя, не маючи сумнівів щодо територіальної підсудності справи, постановив ухвалу про забезпечення позову, оскільки дана ухвала постановлена у строк встановлений ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Крім цього, суд вважає необхідним у даному випадку зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також, представнику відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надавалась можливість знайомитися з матеріалами заяви про забезпечення позову, про що свідчать його письмові клопотання (а.с. 118, 134) з відміткою про ознайомлення та отримання копій. У подальшому, після відкриття провадження у справі, представник відповідача, як учасник справи, будучи наділений правами, передбаченими ст. 43, 64 ЦПК України, не був позбавлений можливості щодо ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 5 ст. 40 ЦПК України передбачено, що якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

З урахуванням того, що правосуддя в Тульчинському районному суді Вінницької області здійснють двоє суддів, тому, в даному випадку, застосуванню підлягають саме норми ч. 5 ст. 40 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Об`єктивність та неупередженість судді є необхідною умовою для справедливого правосуддя.

Суддя має бути позбавлений будь-яких особистих почуттів, схильностей, упередженостей при розгляді справи. При цьому також важливо, як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Відповідно «Бангалорських принципів поведінки судді», що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, допускається відвід судді у тому випадку, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007, передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Дана позиція повністю узгоджується з п. 12 висновку № 1 Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів (який має статус міжнародного документа), який передбачив, що при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Разом з тим, враховуючи, що у відповідача ОСОБА_3 склалася думка про упередженість судді, яка може в подальшому викликати сумнів в об`єктивності прийнятого судового рішення та з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, вважаю за необхідне заяву про відвід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 36, 40, ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Саламахи О.В. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним наказу та усунення порушень правил землекористування і добросусідства передати до канцелярії суду на автоматизований розподіл відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Копію ухвали направити до відома учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: