Справа № 361/7713/19
Провадження № 2/361/1146/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 квітня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Мельниченко Я.І., розглянувши в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу у 2012 році відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дітей, стягнуті з нього за рішенням суду аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилася значна заборгованість. Відповідач взагалі не цікавиться своїми дітьми, їх станом здоров?я, навчанням, фізичним та духовним розвитком; не спілкується з дітьми взагалі. Діти проживають з нею та знаходяться на повному її матеріальному утриманні.

Відповідач подав заяву про визнання позову, просив розглянути справу без нього.

Третя особа Орган опіки та піклування направив до суду заяву, в якій вказано, що позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2012р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2012р. збільшено розмір аліментів, що стягувались з ОСОБА_2 та стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 475,00грн. та на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 475,00грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки-розрахунку від від 11.10.2019р. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.10.2019р. становить 90376,99грн.

Згідно свідоцтв про народження встановлено, що батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно характеристик з навчального закладу мати дівчат, ОСОБА_1 , приділяє значну увагу їх навчанню та вихованню, регулярно відвідує школу. Батько дітей ОСОБА_2 , жодного разу не відвідував школу та батьківські збори.

Згідно довідки від 23.10.2019р. та акту обстеження умов проживання від 25.10.2019р., що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають зі своєю мамою та бабусею, батько дітей, ОСОБА_2 з ними не проживає, не спілкується та не займається вихованням дітей більше трьох років.

Згідно із висновком Броварської міської ради Київської області від 19.11.2019р. р. є доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з матір?ю ОСОБА_1 та знаходяться на повному її матеріальному утриманні. Батько дітей, ОСОБА_2 , відповідач у справі самоусунувся від своєї участі як батька у вихованні, розвитку, утриманні дітей і в їх догляді. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідач суду не подав, більш того позов визнав.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Дані обов`язки відповідач не виконував протягом значного часу і без поважних причин.

У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.164 СКУ батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування БМР Київської області - є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і що це буде відповідати інтересам дітей.

За умовами ст. 165СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М .С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, та вбачає, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача і що це буде відповідати саме інтересам дитини.

При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідач протягом тривалого часу, постійно і без поважних причин, свідомо ухилялась від виконання обов`язків по вихованню дітей та її утриманню. Даний факт відповідач не заперечує, позов про позбавлення його батьківських прав визнав.

Таким чином, доведено наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Судом встановлено, що рішенням суду від 03.04.2012р. з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей. Питання про зміну розміру аліментів позивачем не заявлено в даному позовному провадженні, а тому судом не розглядається. За приписами закону позбавлення батьківських прав не звільняє батька від обв`язку сплачувати аліменти на утримання дітей.

Керуючись ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк апеляційного оскарження обраховуються з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень ЦПК України. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення суду виготовлено 28.04.2020 р.

Суддя Т.В. Селезньова