ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3344/20 Справа № 204/6145/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради, Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 22 серпня 2017 року він, керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, рухався по АДРЕСА_1 .

Під час руху по АДРЕСА_2 . Щепкіна, перетнувши залізничний міст в районі балки, на його транспортний засіб впало сухе дерево, чим спричинило пошкодження вказаного автомобіля. Даний факт було зафіксовано співробітниками поліції та проведено перевірку, за результатами якої складено висновок.

Він звернувся до експертної установи для проведення оцінки пошкоджень, якою було встановлено, що сума збитків становить 60 353,17 грн. Зазначає про те, що дерево, яке впало на його автомобіль, було розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, тому у відповідача виникає обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди.

Крім того, зазначає, що транспортний засіб, який було пошкоджено, втратив належний вид, що вплинуло на його психологічний стан, він протягом довгого часу був позбавлений можливості належно використовувати автомобіль, що спричинило завдання йому моральної шкоди.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 60 353,07 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 60 353 грн 07 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 грн 80 коп., а всього 63 057 (шістдесят три тисячі п`ятдесят сім) грн 87 (вісімдесят сім) коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ДМР зобов`язана відшкодувати матеріальну шкоду, завдану позивачу падінням сухого дерева на його автомобіль, оскільки балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Виконавчим органом міської ради, відповідальним за управління об`єктами благоустрою та контролю за забезпеченням їх належного утримання, ремонту та ефективної експлуатації є Департамент благоустрою та інфраструктуру ДМР та підпорядковані йому комунальні підприємства, якими в даному випадку є КП «Міськзеленбуд».

Позивач, в порядку ст.360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін, з огляду на відсутність доводів, які б спростовували законність ухваленого рішення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8).

22 серпня 2017 року до чергової частини Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 , який повідомив, що гілка дерева пошкодила його автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.9-11,115-116).

Як встановлено, свідок ОСОБА_2 зазначав, що він працює інспектором патрульної поліції та декілька років тому він разом із екіпажем прибув на вул. Щепкіна у м. Дніпро біля заїзду на віадук, де на проїжджій частині дороги на автомобіль «Nissan Qashqai» впало дерево, що співпадає з місцем вказаним позивачем на карті, яка долучена до матеріалів справи (а.с.146-149).

Таким чином, встановлено, що 22 серпня 2017 року на вул. Щепкіна у м. Дніпро на проїжджій частині дороги біля заїзду на віадук на автомобіль «Nissan Qashqai» впало дерево.

Також встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 біля заїзду на віадук перебуває у комунальній власності та зелені насадження на даній території не перебувають на балансі будь-якої установи.

З протоколу огляду від 22 серпня 2017 року вбачається, що на час проведення огляду автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав зовнішні механічні пошкодження (а.с.117-122).

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №5513/1 від 11 травня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 60 353,07 грн (а.с.15-25).

За інформацією КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради зелені насадження уздовж проїжджої частини АДРЕСА_1 не обліковуються на їх балансі (а.с.12-14).

Наявність будь-яких будинків біля заїзду на віадук по АДРЕСА_1 не встановлено.

Позивач протягом тривалого часу був позбавлений можливості належно використовувати автомобіль, що спричинило йому моральну шкоду.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Законом України «Про місцеве самоврядування», Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Дніпровська міська рада зобов`язана відшкодувати матеріальну шкоду, завдану позивачу падінням сухого дерева на його автомобіль, оскільки балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Виконавчим органом міської ради, відповідальним за управління об`єктами благоустрою та контролю за забезпеченням їх належного утримання, ремонту та ефективної експлуатації є департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та підпідпорядковані йому комунальні підприємства, якими в даному випадку є КП «Міськзеленбуд»; на КП «Міськзеленбуд» покладаються виконання робіт з озеленення, благоустрою, утримання, видалення, відновлення зелених насаджень тощо; надання послуг з огляду та виконання робіт з поточного та капітального ремонту зелених насаджень за договором з державними установами за рахунок бюджетних асигнувань, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наступним.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень на проїжджій частині дороги біля заїзду на віадук по АДРЕСА_1 .

КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради зелені насадження за вказаною адресою на баланс не передавалось.

Факт протилежного відповідачем не доведено.

Наявність будь-яких будинків біля заїзду на віадук по АДРЕСА_1 не встановлено.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 біля заїзду на віадук перебуває у комунальній власності та зелені насадження на даній території не перебувають на балансі будь-якої установи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення саме на Дніпровську міську раду обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста, дані з приводу того, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації відсутні, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.

Приведені відповідачем інші доводи в апеляційній скарзі про те, що суд не дав належної оцінки обставинам справи, про невірне застосування судом норм матеріального права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова