справа № 179/1936/19
провадження № 2-п/179/2/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ковальчук Т.А., при секретарі судового засідання Бондар О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок.

Позивач в позові посилається на те, що 30 квітня 2018 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок загальною площею 36,8 кв. м., житловою площею 15,4 кв. м. належав ОСОБА_2 на праві приватної власності. Ціна домоволодіння була обумовлена в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.

30 квітня 2018 року позивач віддав відповідачу гроші повністю, про що свідчить написана нею розписка. Після сплати грошей, він отримав ключі, документи. Позивач почав проживати в даному будинку та користуватися присадибною ділянкою. Однак, оформити документи на домоволодіння на своє ім`я не може через неявку відповідача, оскільки вона проживає в м. Дніпро.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду сповіщено належним чином, причини неявки до суду невідомі.

11 грудня 2019 року Магдалинівським районним судом було винесено заочне рішення по справі, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

24 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що судом винесено рішення передчасно, оскільки її не було завчасно сповіщено про розгляд цивільної справи, у зв`язку з чим вона не мала можливості з`явитися до суду та подати відзив.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 30 квітня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та сплатив 16 000 шістнадцять тисяч) гривень. (а. с. 7).

У технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником вказано ОСОБА_3 (а. с. 3-5).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначено ОСОБА_2 власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Згідно довідки № 1112 від 28 листопада 2018 року, виданої Виконкомом Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в тім, що земельна ділянка, загальною площею 0.70 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , не приватизована. (а. с. 8).

До матеріалів цивільної справи додається висновок про вартість об`єкта майна, а саме житлового будинку садибного типу, загальною площею 51 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який станом на 02 лютого 2015 року становить 54 689 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) грн. (а. с. 14).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду при визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за хоч і не нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 215, 225-228 ЦПК України, ч. 2 ст. 220, ч. 3 ст. 334 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 30 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,8 кв. м, жилою площею 15,4 кв.м (літ. А в технічному паспорті), сараю (літ. Б), навісу (літ. б), колодязя (№ 1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Т.А.Ковальчук