Суддя Бугера О. В.
Провадження № 2/644/68/20
27 квітня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді Бугери О.В.,
За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ТОВ «ВЕЛЛФІН», інтереси якого представляє Яременко Олег Вікторович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В судове засідання представник позивача Мазуренко А.В. не з`явилася, але звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавала.
Ухвалою суду від 27.04.2020 року, Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.
Позика надається строком на 24 дні, до 19.12.2016 року. (п.1.3 Договору)
Згідно п. 1.5 Договору позики розмір основних процентів складає: 1,07 процента від суми позики, але не менше 50,00 грн. за перший день користування позикою; 1,07 процента від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 2,73 процента від суми позики за кожен день прострочення.
З Договору вбачається, що сума до сплати процентів станом на день погашення позики, а саме 19.12.2016 року, складає 345,57 грн.
Взяті на себе зобов`язання за договором фінансова установа ТОВ «ВЕЛЛФІН» виконала своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 суму позики шляхом перерахування на картковий рахунок останньої через оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ».
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконала.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору позики та вказаних норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 19.12.2019 року утворилась заборгованість за основною сумою позики в розмірі 1201,00 грн. Крім того, згідно наданого договору відповідач станом на дату погашення договору, а саме 19.12.2016 року, мала сплатити проценти за користування позикою в сумі 345,57 грн., що підтверджується графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору позики.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин в цій частині суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц сформовано наступний правовий висновок.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд позбавлений можливості самостійно визначити чи перевірити розмір заявленої ТОВ «Веллфін» заборгованості по відсотках станом на 19.12.2019 року, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку боргу разом з позовною заявою.
При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 1546,57 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою позики в розмірі 1201,00 грн., та суми процентів, станом на дату погашення договору, а саме станом на 19.12.2016 року, в розмірі 345,57 грн., що передбачено графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору позики.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 57,65 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 57 грн. 65 коп. на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова або безпосередньо до апеляційної інстанції.
Головуючий: суддя О.В. Бугера