Справа №: 398/4233/19
провадження №: 2/398/461/20
"22" квітня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Крімченко С.А.,
з участю секретаря судового засідання Кулікової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гулян Яніна Вікторівна, до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Стягнуті рішенням суду грошові кошти становили суму авансу, який ОСОБА_3 не повернула позивачці при розірванні домовленостей щодо купівлі-продажу належної їй квартири по АДРЕСА_1 .
Виконавчий лист перебував на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби. В ході виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника квартиру по АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою про накладення арешту та витягом з державного реєстру речових прав. Однак, постановою державного виконавця від 28.10.2016р. виконавче провадження закрито у зв`язку зі смертю боржника. Про смерть боржника та відкриття спадщини позивачка дізналася 26.12.2016року.
У зв`язку з надходженням інформації про смерть боржника, та відсутністю у позивача достовірної інформації щодо кола спадкоємців, 10.01.2017року позивачка , в порядку ст.1281 ЦК України підготувала та подала до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1, а також приватному нотаріусу Радовій С.В., заяви про пред`явлення вимог до спадкоємців, в яких просила включити свої кредиторські вимоги до спадкової маси, про що зробити відповідний запис в книзі обліку спадкових справ, а також повідомити спадкоємців про наявність заборгованості у спадкодавця та повідомити позивачку про відкриття спадкової справи, прийняття або відмову від спадщини спадкоємцями. Даний факт підтверджується копіями заяв та поштових квитанцій про їх відправлення від 11.01.2017року.
Олександрійською міською державною нотаріальною конторою заяву позивачки прийнято, при цьому, листом від 16.01.2017року повідомлено про неможливість надання їй інформації щодо заведення спадкової справи.
Приватним нотаріусом Радовою С.В. позивачці було повідомлено про необхідність подання свідоцтва про смерть боржника, отримати яке у позивачки не має можливісті.
Таким чином, у встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України шестимісячний строк, позивачка пред`явила до спадкоємців свої вимоги по виплаті боргів спадкодавця,вчинивши єдино можливі дії за відсутності інформації щодо кола спадкоємців,які прийняли спадщину.
Потім позивачці стало відомо, що спадкоємцем першої черги після смерті боржника, який прийняв спадщину, являється її чоловік ОСОБА_2 , який на час смерті боржника був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначений факт підтверджується довідкою КП «Житлогосп» №358 від 27.11.2019р., наданою на адвокатський запит.
До складу спадщини,що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , входить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю.
Однак, прийнявши спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_2 , з метою ухилення від сплати боргів спадкодавця,про які безперечно йому було добре відомо, до даного часу не звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину, в той час, як відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець,який прийняв спадщину ,у складі якої є нерухоме майно,зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків по оформленню спадщини та отриманню свідоцтва про право на спадщину, вимоги позивача до даного часу не задоволені.
В той же час, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.02.2020 року за клопотанням позивача витребувано докази .
В судове засідання представник позивача не з`явився , направиви клопотання про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно довідки управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 17.12.2019 року, вих.№ 331/162/16 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
03 квітня 2020 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 на 13 год. 22.04.2020 року на розгляд зазначеної цивільної справи.
Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав.
За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Виконавчий лист щодо стягнення грошових коштів перебував на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області. 23.04.2014 р. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 квартиру по АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою про накладення арешту (а.с.26) та витягом з державного реєстру речових прав(а.с.27).
Постановою державного виконавця від 28.10.2016р. виконавче провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку зі смертю боржника (а.с.13).
Згідно витягу з Журналу № 8 реєстрації вихідної кореспонденції постанову про закриття виконавчого провадження позивачка ОСОБА_1 отримала 26.12.2016 р. (а.с.15) та в цей день дізналася про смерть боржника .
11.01.2017 року позивачка направила поштою рекомендованими листами заяву про пред`явлення вимог до спадкоємців від 10.01.2017 р. до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 та претензію кредитора від 10.01.2017 р. до приватного нотаріуса Радової С.В. в порядку ст.1281 ЦК України та просила включити свої кредиторські вимоги до спадкової маси (а.с. 16-22).
Згідно листа Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 16.01.2017 року заяву позивачки прийнято та повідомлено про неможливість надання інформації щодо заведення спадкової справи (а.с. 23).
На адвокатський запит КП «Житлогосп» від 27.11.2019 р. надало довідку про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті з нею проживав та був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за даною адресою по цей час. (а.с. 25).
Згідно архівної довідки КП «ОМБТІ» від 25.02.2020 р. № 272 право власності на квартиру , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.1995 р., посвідченого державним нотаріусом першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кібальнік О.Ф. , р.№ 2-2078.
Згідно відповіді Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) копії від 05.03.2020 р. № 685-22.22-04-09 перевіркою даних в архіві відділу по м. Олександрії та Олександрійському району Кіровоградської області актовий запис про державну реєстрацію шлюбу , розірвання шлюбу на гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 р. не виявлено.
Згідно копії актового запису про смерть № 237 від 17.02.2016 р. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання померлої особи: АДРЕСА_1 . Заявником, який звернувся до відділу ДРАЦС щодо реєстрації смерті в відділі ДРАЦС зазначено ОСОБА_2 , адресу заявника вказано : АДРЕСА_1 .
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) спадкова справа № 162-2016 відносно спадкодавця ОСОБА_3 заведена 04.04.2016 р. Олександрійською міською нотаріальною конторою №1 Кіровоградської області.
Згідно копії спадкової справи № 162-2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до Олександрійської міської нотаріальної контори №1 Кіровоградської області з претензією ( вимогою кредитора ) 04.04.2016 р. звернулося АТ «Дельта Банк». 05.04.2016 р. з вимогою до спадкоємців та 11.04.2016 р. з претензією до спадкоємців боржника звернулося АТ «УкрСиббанк». Крім того, 30.06.2016 р. з претензією кредитора звернулося ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 27.07.2016 р. з претензією до спадкоємців боржника звернулося ПАТ «УкрСиббанк». 16 січня 2017 р. з заявою в порядку ст.1281 ЦК України звернулася ОСОБА_1 .
До складу спадщини,що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , входить трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю.
Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом ст.1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах заведено вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).
Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання щодо повернення боргу входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 цієї статті.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав.Інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, не встановлено.Позивач ОСОБА_1 після отримання інформації про смерть боржника ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою в порядку ст.1281 ЦК України.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків по оформленню спадщини та отриманню свідоцтва про право на спадщину, вимоги позивача до даного часу не задоволені.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать , зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За подачу позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір за подання майнової вимоги в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 28.11.2019 р. (а.с.1) . Тому, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на суму 768,40грн.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги №05.11 від 19.11.2019 року , укладений між адвокатом ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 ( Клієнтом) . Згідно п.1.1 Договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню правничої допомоги , а саме: складання позовної заяви, підпис від імені клієнта, представництво інтересів клієнта в Олександрійському міськрайонному суді у справі за позловом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Згідно п.2.1 сума гонорару Адвоката і порядок його сплати клієнтом визначається додатковою угодою до даного Договору і є його невідємною частиною . До договору долучено копію розрахункової квитанції № 066332 від 29.11.2019 р. згідно якої правова допомога за договом №05.11 від 19.11.2019 року становить 4000 грн. (а.с. 30).
Згідно наданого адвокатом ОСОБА_5 детального опису робіт, виконаних у процесі надання правничої допомоги за договором №05.11 від 19.11.2019 року по справі 398/4233/19 зазначено послуги адвоката: консультації, аналіз документів, складання адвокатських запитів витрачений час становить 4 години; складання процесуальних документів : позовної заяви, клопотання про витребування доказів 5 годин, а також представництво інтересів ОСОБА_1 .
Досліджуючи надані документи, суд встановив, що квитанція як первиннийдокумент, відповідає вимогам, встановленим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, містить всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний Договір .
Так, оплата надання правничої допомоги в сумі 4000 грн. була передбачена зазначеним вище Договором, зазначена в позовній заяві, підтверджена детальним описом робіт, виконаних адвокатом Гулян Я.В., розрахунковою квитанцією.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір правової допомоги стягується з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності),а також критерію розумності їхнього розміру,виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини,присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції.Зокрема,згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат,лише якщо буде доведено,що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 36 019,80 грн., судовий збір на суму 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ),
Представник позивача: адвокат Гулян Яніна Вікторівна (адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, проспект Соборний,51),
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
Суддя