Справа № 548/423/20
Провадження № 2/548/297/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2020 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділу між спадкоємцями,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділу між спадкоємцями, мотивуючи його тим, що вона ОСОБА_3 , є дочкою, а ОСОБА_2 - сином ОСОБА_4 , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 .

Згідно заповіту, посвідченого 04 жовтня 2012 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Роменською З.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 342, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті належну їй земельну частку ( пай), розміром 2,23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради, на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай), серія НОМЕР_4 , виданий Хорольською районною адміністрацією 10 січня 2005 року, заповідала позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю.

Згідно заповіту, посвідченого 03 березня 2005 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Гамза Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 30, ОСОБА_4 , 1930 року народження, на випадок своєї смерті жилий будинок з господарськими будівлями і все майно, що буде належати їй на день її смерті і на що вона по закону матиме право, заповідала ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавець ОСОБА_4 померла в с. Попівка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії НОМЕР_5 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:015:0013, що належала їй на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, що доводиться повідомленням відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 29.08.2017 .

В судове засідання позивач не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з"явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з повідомленням державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 06.09.2019 року за № 1086/02-14 спадкова справа до майна ОСОБА_4 відкрита у цій держнотконторі 04.05.2019 року за № 111/2019 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом та заява про прийняття спадщини за всіма підставами подана сином спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає.

Спадкодавець ОСОБА_4 , 04.10.2012 року склала заповіт, посвідчений Роменською З.Г., секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області 04.10.2012 року за реєстровим № 342. За цим заповітом ОСОБА_4 заповіла позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , земельну частку ( пай), розміром 2, 23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай), серія ПЛ № 0278780.

У ході вивчення представлених позивачем документів та інформації наданої Відділом у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02.09.2019 року №605/176-19, встановлено, що у 2002 році взамін сертифіката ПЛ № 0278780 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, оригінал якого не надано.

У випадку, якщо земельна частка ( пай) була виділена в натурі і було проведено заміну документа, що підтверджує право власності спадкодавця на державний акт, то виникає потреба у трактуванні заповіту, яке може бути здійснене у судовому порядку та у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення Хорольської держнотконтори, яким роз`яснено про необхідність звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10.02.2020 року по справі № 548/2602/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, - відмовлено. Разом з тим, суд констатує, що позивачка не позбавлена можливості оформити спадкові права на спадщину, не охоплену заповітом, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :00:015:0013, у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач, ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 , є спадкоємцями за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , які прийняли її спадщину, тому мають рівне право, тобто по 1/2 частці кожен, на її спадкове майно, що не охоплюється заповітом, посвідченим 03 березня 2005 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Гамза Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 30.

З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 слідує, що дійсно згідно внесених даних до національної кадастрової системи земельна ділянка з кадастровим номером :00:015:0013 площею 3,1500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, належить ОСОБА_4 на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780.

Належність вказаного спадкового майна померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 доводиться довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 29.08.2017.

На даний час між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виник спір щодо поділу спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , тому з урахуванням змісту останньої волі спадкодавця позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом, вважаючи, що поділ вказаного спадкового майна між спадкоємцями належить провести у відповідності до вимог ст. 1278 ЦК України, виділивши позивачу, ОСОБА_1 , та визнавши за нею право власності повністю на земельну ділянку розміром 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:015:0013, що належала їй на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, що доводиться повідомленням відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-017 від 29.08.2017; стягнувши з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію різниці вартості вказаного спадкового майна, що виділяється: 87 538,19 грн : 2 = 43 769, 10 гривні.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділу між спадкоємцями,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,1500 гектарів, кадастровий номер: :00:015:0013, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та належала їй згідно довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію різниці вартості спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , що виділяється ОСОБА_1 повністю, в сумі 43 769, 10 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: Полтавська область, Хорольський район, село Попівка, паспорт Серія НОМЕР_7 , виданий 04 лютого 2004 року Хорольським РВ УМВС України у Полтавській області , індекс: 37842 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Суддя: О.В. Коновод