28.04.2020 Провадження № 2-о/389/18/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Знам`янський місьрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Гой І.С., представника заявника адвоката Тупало М.П. заінтересованої особи ОСОБА_1

представника заінтересованої особи адвоката Горевої К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка цивільну справу за заявою ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького та Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_3 із заявою в якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 . Строком на шість місяців просить винести відповідні заборони наближатися до дитини на відстань меншу 500 метрів до місця проживання та навчання дитини, розшукувати чи переслідувати її, обмежити будь-яким способом спілкування з дитиною, а також застосувати відносно ОСОБА_1 спеціальні заходи протидії домашньому насильству.

Свої вимоги мотивував тим, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та вважає права малолітнього сина порушеними, у зв`язку з вчиненням щодо нього домашнього насильства з боку його матері ОСОБА_1 . ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 неодноразово вчинялося домашнє насильство у формах фізичного та психологічного насильства, зокрема, стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 .

По-перше, йдеться про винесення/викрадення дитини ОСОБА_3 15.01.2020 під час навчального процесу проти його волі ОСОБА_1 у супроводі озброєних осіб, за безпосередньої участі старшої доньки ОСОБА_5 1999 року народження, а також адвоката Романюка Анатолія Васильовича.

По-друге, утримання дитини ОСОБА_3 проти його волі матір`ю ОСОБА_1 в машині з 12 год. 15.01.2020 р. до 2 год. ночі наступної доби.

По-третє, йдеться про випадки коли мати ОСОБА_1 била дитину ОСОБА_3 під час того як син вчив уроки, у тому числі з причини того, що дитина ОСОБА_3 заснув на уроці у школі в Австрії.

По першому та другому випадку заявник пояснив наступне. Малолітня дитина ОСОБА_3 навчається в 1-Б класі комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» (далі школа) у м. Кропивницькому по вул. Бєляєва, буд. 1.

15.01.2020 р. близько 10 год. (під час навчального процесу) до навчального закладу увірвалась ОСОБА_1 спільно з адвокатом ОСОБА_6 та ще однією жінкою (як стало відомо старшою донькою ОСОБА_5 ). Ці особи для забезпечення безперешкодного виконання своїх намірів щодо відібрання дитини ОСОБА_3 , також заручилися фізичною підтримкою озброєних осіб.

Далі ОСОБА_1 спільно з адвокатом ОСОБА_7 увірвались у клас, де тривав урок у 1-Б класі. Адвокат ОСОБА_7 штовхаючи вчителя який проводив урок, ОСОБА_8 , заламав їй руки долаючи опір.

У поясненнях стосовно дитини ОСОБА_3 вчителька, ОСОБА_8 , вказує, що ОСОБА_1 забирала дитину проти його волі, хлопчик не хотів іти, а колір його обличчя зробився сірим. Дитину ОСОБА_3 всупереч його волі, насильно було винесено за межі класу, а в подальшому й з навчального закладу. Після цього дані особи забравши разом із собою дитину посідали в автомобілі й поїхали.

Про те що відбулося повідомлено правоохоронні органи. За даним фактом порушено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000347 15.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Більше того, після скоєного, зачинившись з 12 год. 15.01.2020 до 2 години ночі наступної доби в машині ОСОБА_1 відмовилася надати доступ до дитини ОСОБА_3 з метою визначення стану здоров`я дитини ні працівникам комісії Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького, ні батьку дитини. За місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) ні матері, ні дитини не було, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.01.2020.

Після даної події 20.01.2020 ОСОБА_1 реєструє своє місце проживання за новою адресою: АДРЕСА_2 з одночасним зняттям з реєстрації за попереднім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, за останньою адресою без батьків до цього часу залишається зареєстрованою, зокрема, малолітня дитина ОСОБА_3 , що суперечить законодавству.

Більше того, малолітня дитина ОСОБА_3 без поважних причин заняття у школі з 15.01.2020 до 18.02.2020 не відвідує, про що повідомляється уповноважені правоохоронні органи. В цей період ОСОБА_2 взагалі не було відомо де перебуває дитина, в якому стані та з ким.

Також, заявник звернув увагу на те, що ОСОБА_1 до цього випадку вже лишала дитину ОСОБА_3 на третіх осіб. Це підтверджується листом Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві від 14.08.2019 р. ЄО № 53845. У цьому листі, йдеться про те, що неповнолітні діти (маються на увазі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ) ОСОБА_1 залишила на поруки рідній тітці відлетівши до Австрії. У зв`язку з цим з матір`ю дітей ( ОСОБА_1 ) уповноваженими представниками правоохоронних органів проведено профілактичну бесіду щодо недопущення подібних ситуацій у майбутньому

Відповідно до висновків Інституту психології імені Г. ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , Центру нейропсихологічної регуляції і психотерапії, якими зроблено психологічний аналіз відеоматеріалів встановлено ознаки психологічного та фізичного насильства стосовно дитини.

Заявником враховано рекомендації щодо необхідності здійснення психологічного супроводу дитини ОСОБА_3 (з метою профілактики та подолання можливих несприятливих наслідків впливу травмівних чинників на сина та проявів психологічного, фізичного насильства) тому нині з дитиною ОСОБА_3 займається практичний психолог.

У розрізі викладеного, заявник звертає особливу увагу на вірогідність повторення домашнього насильства (у формі психологічного та фізичного насильства) по відношенню до дитини ОСОБА_3

Мати ОСОБА_1 має стійкі наміри щодо проживання дитини ОСОБА_3 за кордоном в республіці Австрія активно вчиняючи конкретні дії (у тому числі викладені вище) на реалізацію цих намірів. При цьому ОСОБА_1 абсолютно не береться до уваги той факт, що дитина ОСОБА_3 не має навіть базового рівня знань німецької мови, тобто не володіє жодним зі встановлених європейських рівнів володіння німецькою мовою.

В республіці Австрія на даний час проживає ще одна неповнолітня донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : ОСОБА_9 (дозвіл на нинішнє перебування якої за межами території України батько не надавав), а також ОСОБА_5 .

Оскільки діти, які знаходяться за кордоном не можуть перебувати без опіки законного представника, то очевидним є той факт, що мати буде продовжувати вживати активні дії з метою виїзду за кордон (до дітей, які там проживають) її разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 без згоди батька та всупереч інтересам названої дитини. На даний час ОСОБА_1 ініційовано низку позовів, зокрема, про надання дозволу на тимчасову поїздку за межі держави Україна разом з матір`ю, без згоди та супроводу батька малолітньої дитини ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини ОСОБА_9 .

На даний час, організовані ОСОБА_1 прояви агресії досягли таких масштабів, що заявник та його син цілодобово до теперішнього часу користуються послугами державної охорони, вимушені тимчасово змінити фактичне місце проживання, заявник вимушений перевести дитину ОСОБА_3 на сімейну (домашню) форму здобуття освіти. Зауважив, що не зважаючи на дистанційну форму здобуття освіти, з дитиною нині займається і практичний психолог, і професійний педагог. Однак син бажає відвідувати школу, але заявник та його син бояться за його (сина) безпеку в школі з огляду на вірогідність повторення насильницьких дій з боку ОСОБА_1 про які йдеться у цій заяві.

Означене без перебільшення викликали/викликають у заявника та у сина надмірні негативні переживання, високий рівень стресу, які є проявами неабиякого психологічного насильства стосовно кожного із них.

По третьому випадку, коли мати ОСОБА_1 била дитину ОСОБА_3 під час того як син вчив уроки (період навчання в Австрії 09.09.2019 до 12.12.2019 ) ОСОБА_2 вказав, що про такі випадки йому неодноразово повідомляв ОСОБА_12 . Були випадки коли він в присутності заявника прикривав голову руками боячись, що мати знову буде його бити. Коли ОСОБА_3 заснув на уроці у школі в Австрії він отримав за це від матері ляпаса по щоці. Про цей випадок повідомив заявника також ОСОБА_12 . Дитина також вказувала на те, що мати в той день з цього приводу дуже сильно кричала; щока ОСОБА_13 була червона тривалий час.

Заінтересована особа ОСОБА_1 надала письмові заперечення на заяву відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні заяви, виходячи з наступного. ОСОБА_1 у жодному разі не є кривдником щодо своєї малолітньої дитини, жодного насильства у будь-якій формі вона не мала наміру вчиняти та не створює ризиків для шкоди його здоров`ю, а навпаки є потерпілою від численних неправомірних дій заявника, оскільки заявник відкрито та виразно показує зневагу до неї та до сімейних цінностей, з боку заявника чиниться психологічний тиск на всіх спільних дітей, з метою дискредитації заінтересованої особи в їх очах, нібито вона зруйнувала сім`ю, що вона їх не любить, що діти їй потрібні лише з метою тиску на заявника, у якого вона хоче забрати все.

Такі дії вчиняються заявником систематично, як особисто, так і по телефону. Під час приїздів до Республіки Австрія виникали конфлікти, непорозуміння, крики та грубі образи зі сторони заявника, при яких були присутні неповнолітні діти, що завдавало їм психологічного та морального насильства.

Жодне звинувачення, на які посилається заявник у заяві про видачу обмежувального припису, до цього часу не підтверджено судовим рішенням та не доводить факту вчинення домашнього насильства. Найголовніше, заявником не доведено, що рішення про задоволення поданої ним заяви якнайкраще відповідатиме інтересу малолітнього сина. Пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 02 серпня 1997 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Від щлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У січні 2019 року заявник повідомив заінтересовану особу, про інші позашлюбні особисті відносини, а в лютому заявник поставив умову заінтересованій особі, в найкоротші строки звільнити їй та малолітньому сину родинний будинок ( АДРЕСА_3 , в якому подружжя проживало більше семи років. ОСОБА_1 щоб не псувати життя один одному, зібрала свої та малолітнього сина особисті речі, та з`їхала з будинку, та оселилася проживати в квартиру з малолітнім сином, яка набута за час шлюбу з заявником, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Поважаючи права, розуміючи, що саме вона виступає посередником між батьком та дітьми, не позбавляла його можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, обговорила в усному порядку встановлення графіку зустрічей дітьми, виїздів за кордон на навчання та відпочинок.

За для уникнення скандалів, з метою грошового забезпечення заявника можливості бачитись з дітьми в Республіці Австрія, та як закріплення усних домовленостей, стосовно проживання дітей з матірю, ОСОБА_1 подарувала заявнику частки в статутних капіталах Товариств, підписала договори про поділ майна подружжя, відповідно до яких в особисту приватну власність ОСОБА_2 відійшли земельні ділянки, нерухоме майно, інші активи. Звертає увагу на те, що нотаріальне посвідчення наданих заявником згоди на виїзд дітей за кордон вчинялися саме після підписання ОСОБА_1 відповідних договорів. Посилаючись на наведене,заінтересована особа наголошує, що протягом 2019 року йшла на будь-які поступки, не вагаючись віддала заявнику всі матеріальні блага, на які вона мала всі законні підстави претендувати, виключно заради своїх дітей та збереження своєї сім`ї. Хоча заявник не проявляв будь-якого інтересу до життя та розвитку спільних дітей. Заінтересована особа не чинила ніякі перешкоди заявнику у спілкуванні з спільними дітьми.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.07 2019 шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу всі діти залишилась проживати разом із матір`ю. 01.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із позовом про визначення місця проживання малолітнього сина за місцем проживання матері, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 21.05.2020.

Заявник постійно ставить заінтересованій особі ультиматуми, та не бажає погоджувати питання мирно і усіляко чинить перешкоди у вихованні малолітнього сина, а саме умисно позбавляє житла в Республіці Австрія, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , про що розпочався судовий процес щодо примусового виселення з житлового будинку в Республіці Австрія. Заявник обмежує своїх дітей щодо документів, коштів та можливості користуватися ними.

12.12. 2019 ОСОБА_2 перебуваючи в місті Фойтсберг, Республіка Австрія, забрав малолітнього ОСОБА_14 нібито на для спілкування, написавши власноруч розписку про передачу йому сина, згідно якої повинен був повернути сина за місцем його перебування в АДРЕСА_4 , о 20-00 годині 12.12.2019 , але сина не повернув, та вивіз в Україну по новому паспорту громадянина України для виїзду за кордон, без будь якого повідомлення ОСОБА_1 . Про місце знаходження дитини заявник повідомив матір лише 16.12.2020. Заінтересована особа встановила, що заявник без будь якого повідомлення чи дозволу заінтересованої особи, в середині учбового року (з порушенням встановленого Порядку зарахування, відрахування та переведення учнів до державних та комунальних закладів освіти для здобуття повної загальної середньої освіти, затвердженого Наказом МОН України від 16.04.2018 року № 367, яким чітко визначена дата закінчення прийому документів - 31 травня) влаштував ОСОБА_15 сина на навчання до Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І111 ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області».

15.01.2020 ОСОБА_1 та її повнолітня дочка, в супроводі адвокатів, забрали ОСОБА_13 з приміщення школи Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», та почала переховуватись, від заявника та його охоронників.

Однак, 18.02.2020, із застосуванням фізичної сили і погроз, заявник разом із охоронцями відібрали ОСОБА_15 сина, в літньої жінки, яка доглядала за ним в місті Києві. Мати не бачить свого сина з 18.02.2020, ніхто не повідомляє де він перебуває, є підозра, що дитину викрали і утримують проти волі. Заявник зараз поводить себе неадекватно, втікає від спілкування з Заінтересованою особою, ховає невідомо де сина, хоча раніше не цікавився його долею. Отже Заявник самовільно розлучив Заінтересовану особу з Малолітньою дитиною поза будь-які об`єктивні домовленості, окрім того, спосіб життя ОСОБА_15 сина було змінено без згоди Заінтересованої особи, та й Заявник не з`ясував належним чином ОСОБА_15 сина, чи такий спосіб життя відповідає його бажанням та інтересам.

ОСОБА_1 вважає всі докази, які надав заявник в обґрунтування своїх вимог не належними та недопустимим, просить суд не приймати їх до уваги. Вказує, що заява здебільшого містить опис обставин дій заявника та заінтересованої особи в рамках їхнього спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина з одним із батьків та жодним чином не стосується факту, нібито, вчинення заінтересованою особою психологічного насильства щодо заявника. Дані вимоги мотивовані тим, що малолітня дитина «постійно проживає» разом з заявником, тому він виступає його законним представником, та обґрунтовані нібито вчиненням щодо малолітньої дитини домашнього насильства з боку матері - Заінтересованої особи.

Проте, не зовсім зрозуміло яке саме відношення більшість викладеного має до Малолітньої дитини від імені якої звертається заявник. Отже, якщо виокремити з усієї заяви відомості, повідомлені заявником, які стосуються подій пов`язаних з малолітнім сином, то основним обґрунтуванням вчинення домашнього насилля заінтересованою особою є події, які сталися 15.01.2020.

Разом з тим, заявник відверто маніпулює обставинами і фактами, адже жодного доказу на підтвердження його суб`єктивної думки щодо подій 15.01.2020 року до заяви не додано.

19.02.2020 за результатами псих діагностичного обстеження ОСОБА_16 психологом ОСОБА_17 зроблено висновок, що « ОСОБА_12 має тісну, надійну прив`язаність та прихильність і до батька, і до матері..». Проте, вже 12.03.2020 за запитом служби у справах дітей Знам`янської РДА за результатом псих діагностичної оцінки психологом зроблено висновок: « ОСОБА_12 повністю виключає зі своєї вибірки значущих людей - матір ОСОБА_1 , не ототожнює своє проживання у родині матері ... ». Викладене свідчить або про некомпетентність одного із психологів, що проводили псих діагностичну оцінку, або про навмисне створення заявником для малолітньою сина негативного образу матері, налаштування про неї.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що особи, які проводили психологічні дослідження дитини та відеоматеріалу мають відповідну кваліфікацію, як експерти, та попереджались про кримінальну відповідальність відповідно до вимог закону України «Про судову експертизу».

Представник заявника стверджує, покликаючись на надані суду відеозаписи, що 15.01.2020 біля приміщення Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» заінтересована особа вчинила щодо малолітньої дитини домашнє насильство, однак у наданих відео не зафіксовано протиправної поведінки заінтересованої особи.

15.01.2020 користуючись своїми права, як матері сина, ОСОБА_1 забрала сина з Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області».

Отже, зважаючи на те, що спір щодо місця проживання дитини не вирішений уповноваженим органом, підстави стверджувати, що заінтересована особа не мала права повернути малолітнього сина до місця їхнього постійного проживання, відсутні.

Відеозапис згаданої події, наданий представником заявника, не дозволяє достовірно з`ясувати факт застосування заінтересованою особою фізичного насильства чи словесних образ, погроз, принижень чи інших дій, які свідчать про вчинення психологічного насильства щодо малолітнього сина.

Враховуючи вищенаведене, із заяви про видачу обмежувального припису можливо встановити наявність між батьками спору про визначення місця проживання малолітнього сина та порядку участі у його вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Сам факт ініціювання низки звернень заявника до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області з різних підстав свідчить лише про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що остання вчинила щодо дитини домашнє насильство.

Не є також підтвердженням вчинення щодо дитини домашнього насильство з боку його матері намагання доказати заявником фактичне місце проживання дитини з ним, порушені кримінальні провадження за фактом подій 15.01.2020 та інше.

Заінтересована особа наголошує суду, що у задоволені вимог заявника щодо видачі обмежувального припису має бути відмовлено, оскільки заява останнього щодо видачі обмежувального припису є повною мірою фіктивною, в заяві зазначена неправдива інформація, якою заявник свідомо вводить суд в оману; реалізація заявником свого цивільного права на судовий захист шляхом подачі такої заяви - вчинені з метою завдання заінтересованій особі шкоди психічному здоров`ю та створення додаткових переживань та фінансового навантаження, як частина багатомісячних протиправних дій заявника щодо тиску на заінтересовану особу.

Заінтересована особа ОСОБА_1 заявила клопотання про направлення справи за підсудністю по місцю реєстрації дитини ОСОБА_13 до Ленінського районного суду міста Кіровограда. Ухвалою від 01.04.2020 року у клопотанні відмовлено.

Заявлено клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до розгляду у ІІечерському районному суді міста Києва цивільної справи №757/33742/19-ц про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_16 . Ухвалою суду від 01.04.2020 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Представник заявника адвокат Тупало М.П. в судовому засіданні суду пояснив, що обмеження зазначені в заяві стосовно заінтересованної особи (кривдника) ОСОБА_1 необхідні для унеможливлення психологічного насильства відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , так як остання своїми діями які відбулися 15.01.2020 року створила психологічне насилля відносно дитини. ОСОБА_1 приїхавши до навчального закладу Кропивницька загальноосвітня школа №8 в супроводі охорони двох адвокатів та старшої доньки ОСОБА_5 увірвавшись до школи з вказаними особами та зайшовши під час навчального процесу до класу де навчається малолітній ОСОБА_3 разом з охороною та адвокатами забрали малолітнього та винесли його зі школи при цьому тримали вчителя та забрали у неї телефон , щоб остання не змогла повідомити батьку про подію. Потім ОСОБА_1 передала малолітнього ОСОБА_13 своїй старшій доньці яка разом з озброєнними чоловіками поїхала в невідомому напрямку . Отже своїми діми ОСОБА_1 вчинила психологіне насилля відносно малолітнього сина ОСОБА_13 , його психологічний стан та тривожність стосовно подій які відбулися підтверджується дослідженнями здійсненими практичними психологами. Просить суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо заявлених вимог залишив на розсуд суду. Разом з тим просить прийняти до уваги, 15.01.2020 до Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького надійшло повідомлення Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , життю чи здоров`ю якого може загрожувати небезпека. Працівниками управління спільно із представниками Кропивницького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та амбулаторії практики сімейної медицини № 8 здійснено виїзд для складання акту оцінки рівня безпеки дитини біля будинку АДРЕСА_5 , де відповідно до повідомлення поліції перебував малолітній ОСОБА_16 разом з матір`ю ОСОБА_1 . На момент прибуття представників комісії ОСОБА_1 разом із сином зачинилася в машині, не надала можливість оглянути сина та скласти оцінки рівня безпеки дитини. Враховуючи дії ОСОБА_1 , відносно неї було складено протокол за ч.1 ст. 188-50 КУпАП. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Заінтересована особа Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що за зверненням ОСОБА_2 батька малолітнього ОСОБА_3 ними було здійснено дослідження практичним психологом Богданіської загальноосвітньої школи Знам`янського району психологічно стану дитини відносно ситуації яка відбулася 15.01.2020 року/, згідно дослідження стан малолітнього ОСОБА_13 стривожений.

Адвокат заінтересованої особи ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що дана заява не підлягає задоволенню, так як її довіритель приїхала до школи забрати дитину, ніяких дій психологічного характеру відносно сина ОСОБА_13 не вчиняла, діти в класі також не постраждали в матеріалах мається психологічне дослідження учнів класу, батьки дітей стосовно ситуації до директора школи та до вчителя не звертались, охорона була найнята лише для того, щоб забезпечити безпеку сааме ОСОБА_1 від колишнього чоловіка ОСОБА_2 тому, що останній погрожував їй. Крім того ОСОБА_2 також найняв охорону яка знаходилась в школі. 13.01.2020 року поліцією був виданий припис про заборону контактувати ОСОБА_2 з ОСОБА_1 . Дана ситуація 15.01.2020 року відбулася тому що сам ОСОБА_2 приїхавши до Австрії де проживає його колишня дружина разом з дітьми взяв на побачення ОСОБА_13 написав розписку, що поверне його через дві години, віддав свої паспорти як громадянина України так і закордонний, але сина ОСОБА_13 в визначений час не повернув та вивіз його в Україну на автомобілі по підробленим документам, дана обставина й стала підставою вчинити дії які відбулися 15.01.2020 року .

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 надав покази, що вони з дружиною розлучились в 2019 році, він спочатку не заперечував проти того щоб син ОСОБА_12 проживав разом з матір`ю в Україні, але ОСОБА_1 вивезла автомобілем сина ОСОБА_13 без відома батька на постійне проживання в ОСОБА_18 , там влаштувала його до школи, спочатку він не заперечував, щоб син в Австрії проживав та ходив до школи, але потім як ОСОБА_1 почала перешкоджати йому у спілкуванні з ОСОБА_13 він неодноразово повідомляв, щоб ОСОБА_12 навчався та проживав в Україні, так як німецької мови він не знає, менталітет австрійців відрізняється він менталітету українців, він є громадянином України має тут житло ходив в дитячий садок та відвідував гуртки . Однак ОСОБА_1 заперечила щоб ОСОБА_12 проживав в Україні, пояснивши, що старші доньки проживають в Австрії і ОСОБА_12 буде проживати в Австрії, мову вивчить, і сину немає, що робити разом з батьком . Стосовно подій які відбулися 15.01.2020 року, пояснив, що в грудні місяці 2019 року він влаштував сина ОСОБА_13 до школи №8 1-Б клас в м.Кропивницький, син там навчався, але 15.01.2020 року до нього зранку зателефонувала класний керівник ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_13 викрали зі школи під час навчального процесу якісь люди, було дві жінки та декілька чоловіків. Він після телефонної ромови з вчителем зателефонував до поліції та повідомив про викрадення дитини. Також як йому відомо до поліції теж зателефонувала завуч школи. Після повідомлення до поліції він приїхав до школи там дитини не було, потім сказали , що дитина знаходиться в мікроавтобусі по АДРЕСА_5 . Коли він приїхав на місце то побачив, що поліція затримала озброєних людей у форменному одязі зі слів очевидців стало зрозуміло, що син ОСОБА_12 знаходиться в мікроавтобусі . В цей день, а ні старша донька ОСОБА_19 ані ОСОБА_1 не наддали доступу до малолітнього ОСОБА_13 ні мені ні працівникам міської ради Кропивницького, а також поліції, щоб впевнитись, що з ОСОБА_16 все добре.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що вони з ОСОБА_2 розлучились в липні 2019 року у них була домовленність, що син ОСОБА_12 буде проживати разом з нею, крім цього це визначила і міська рада Кропивницького відповідно до висновку . Те, що ОСОБА_12 буде проживати в Австрії було відомо ОСОБА_2 , він не заперечував проти цього так як в нього в Австрії є житло він постійно приїзджав бачився з сином, крім того син ОСОБА_12 відвідував садочок як і в Австрії так і в України, має посвідку на постійне проживання в Австрії . Відомості про влаштування до австрійської школи були відомі батьку ОСОБА_2 він неодноразово звертався до мене про встановлення часу побачень батька та сина, я не заперечувала протии побачень, але одного разу я від адвокатів дізналась, що батько хоче викрасти сина з Австрії тому розпочала брати від нього розписки та забирати паспорти громадянина України , а також закордонний паспорт. Одного разу 13.12.2019 року ОСОБА_2 приїхав до Австрії та зустрівся з сином, написав розписку, що повернее ОСОБА_13 через дві години, але так і не повернув, як потім вже стало відомо, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_13 перетнули кордон в Україні, Після цих всих подій мною було прийняте рішення про поїздку до України і відзнайти сина, одночасно було укладено договір з охоронною фірмою, так як я переймалась за своє життя. Встановивши місцезнаходження сина ОСОБА_13 я приїхала разом зі старшою донькою ОСОБА_20 , адвокатом до школи №8 в м.Кропивницькому, також була присутня охорона тому, що ОСОБА_2 найняв людей які були присутні в школі та були озброєнні. Зайшовши в клас де перебував ОСОБА_12 я разом з ОСОБА_20 забрали останнього, вийшовши зі школи я віддала ОСОБА_21 , а сама повернулося до директора для написання заяви, що я забрала ОСОБА_3 з навчання, а ОСОБА_5 тим часом разом з ОСОБА_13 сіли в машину разом з охороною та поїхали . Потім мені стало відомо, що їхню машину зупинила поліція та затримала охоронців, в цей час я разом з адвокатами поїхала на місце затримання . Також доповнила свої пояснення тим, що 13.01.2020 року поліцією був здійснений припис відносно ОСОБА_2 , щоб останній не спілкувався зі мною, так як він постійно погрожує фізичною розправою. Під час затримання охоронців та перебування мене разом з сином в автомобілі Мерседес Віто, працівники управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького не з`являлись доступу до дитини не просили для оцінки його психологічного стану. Отже ніяких дій психологічного насильства відносно малолітнього ОСОБА_13 не вчинялось .

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі зареєстрованому 02.08.1997 Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Шлюб між подружжям розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.07.2019. Від подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають трьох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина ОСОБА_16 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на день подачі заяви до суду проживає за адресою АДРЕСА_3 разом із батьком ОСОБА_2 . Відповідно до акту обстеження умов проживання за даною адресою від 24.01.2020 висновку Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області встановлено, що житлово-побутові умови проживання дитини з батьком відповідають вимогам перебування та проживання дитини. В родині ОСОБА_2 створені належні умови для проживання та виховання дитини, у дитини є все необхідне для гармонійного розвитку.

Деякий час ОСОБА_12 проживав разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_4 , відвідував начальний заклад - початкову школу з вересня 2019 року. 12.12.2019 ОСОБА_12 виїхав разом із своїм батьком ОСОБА_2 , але без відома та згоди матері ОСОБА_1 , із Австрії до України, де проживав до 15.01.2020 в АДРЕСА_3 . Хлопчик навчався в першому класі Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» з 19.12.2019 по 15.01.2020 (наказ про зарахування №38-У від 18.12.2019). З 26.06.2020 ОСОБА_12 переведений на сімейну (домашню) форму здобуття освіти (наказ про переведення №59-у від 25.02.2020).

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 15.01.2020 близько 10.15 годин під час третього уроку в першому Б класі Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», до класу зайшла ОСОБА_1 з невідомими учителю особами чоловічої статі в спец формі , та забрала сина ОСОБА_16 , після чого вийшла з дитиною з навчального закладу та передавши дитину старшій доньці повернулася до школи через деякий час.

Відповідно до наданих пояснень вчителя ОСОБА_8 та оглянутого DVD+R диска розміром НОМЕР_1 , об`єм запису 1,67 НОМЕР_2 без будь-яких надписів, із записом її пояснень встановлено, що остання саме вела урок в 1-Б класі Комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», куди під час навчального процесу на уроці увірвалися жінки та чоловіки, які нічого не пояснюючи відібрали в неї телефон, чоловік тримав її за руки та не давав змоги викликати допомогу чи зателефонувати батьку ОСОБА_2 .. В одній із жінок вчитель впізнала матір ОСОБА_22 , яка забрала свого сина та на руках винесла його із класу. За нею слідом кабінет залишили всі незнайомці. ОСОБА_8 вказала, що ОСОБА_1 забирала хлопчика проти його волі, хлопчик не хотів іти, а колір його обличчя зробився сірим. На сходах їх зустріла заступник директора, на її вимоги особи не зупинилися, вийшли з навчального закладу, де їх чекали ще четверо чоловіків у спец формі, всі вони дуже швидко посідали в автомобілі та поїхали.

Відео з камери спостереження зі школи підтверджує той факт, що ОСОБА_1 разом з охоронниками та декількома чоловіками зайшли до приміщення школи та через хвилину вийшли зі школи з ОСОБА_23 , який був без верхнього одягу. Та під час входу до школи інші чоловіки у форменому одязі скрутили на землю других чоловіків, зі слів ОСОБА_1 то була охорона найнята для ОСОБА_16 її батьком (т.1 а.с. 115).

Автомобіль із ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_13 зупинений працівниками поліції в АДРЕСА_5 . Відповідно до заяви працівників школи та ОСОБА_2 про викрадення дитини.

Працівниками управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького спільно із представниками Кропивницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та амбулаторії практики сімейної медицини № 8 того ж дня здійснено виїзд для складання акту оцінки рівня безпеки дитини біля будинку АДРЕСА_5 , де відповідно до повідомлення поліції перебував малолітній ОСОБА_16 разом з матір`ю ОСОБА_1 . На момент прибуття представників комісії ОСОБА_1 разом із сином зачинилася в машині, не надала можливість оглянути сина та скласти оцінки рівня безпеки дитини, про що складений акт від 15.01.2020, в якому вказано, що така поведінка матері ОСОБА_1 суперечить інтересам дитини ОСОБА_3 , тому в інтересах дитини вона має бути передана батькові ОСОБА_2 (т.1 а.с. 47-53).

Відносно ОСОБА_1 складено протокол за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-50 КУпАП. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні даного адміністративного правопорушення . Однак зі слів ОСОБА_1 дана постанова оскаржується в Апеляційному порядку (т. 1 а.с. 198-201).

Інститутом психології імені Г ОСОБА_24 зроблено психологічний аналіз відеоматеріалів («Звернення ОСОБА_13 до тата»; «Відео ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2 від 15.01.2020 р.»; «Відео зі свідченнями ОСОБА_8 », «Відео ІНФОРМАЦІЯ_5 ») від 14.02.2020 та винесено висновок, а також наданий висновок щодо психологічної діагностики дитини ОСОБА_3 від 19.02.2020 р. Відповідно до вказаних висновків встановлено ознаки психологічного та фізичного насильства стосовно дитини: непередбачувана, потенційно небезпечна, свавільна поведінка з боку дорослих; порушення почуття базової безпеки дитини; різке невиправдане порушення звичного устрою життя дитини; спостереження дитини за агресивною, насильницькою поведінкою дорослих; повідомлення дитині інформації, що руйнівно впливає на прив`язаність та позитивний психоемоційний зв`язок з батьком; спостереження дитини за проявами насильства стосовно значимої особи (учительки) з боку дорослих, що брали участь у його вилученні зі школи; примусове фізичне вилучення ОСОБА_13 матір`ю зі школи, не зважаючи на його різке негативне ставлення щодо цього, небажання йти з нею, опір, плач, які можуть спричинити психологічне травмування дитини, наслідки якого вкрай негативно позначаться на психоемоційному благополуччі та особистісному розвитку ОСОБА_13 ( т. 1 а.с. 70-76).

Відповідно до висновку фахівця у відеосюжеті «Відео зі зверненням ОСОБА_13 » дитина знаходиться у стані значної психоемоційної напруги, тривоги, невпевненості. При цьому висловлюванням ОСОБА_13 не слід довіряти, оскільки запис ролику супроводжується проявами значного психоемоційного напруження і можливо є результатом навіювання з боку сторонніх осіб. Крім того, деякі невербальні прояви ОСОБА_13 вказують на те, що він повідомляє недостовірну інформацію (т.1 а.с. 77-85).

Також, у висновку Інституту психології імені Г ОСОБА_25 . ОСОБА_11 від 19.02.2020 р., за результатами діагностичного обстеження дитини ОСОБА_3 акцентується увага, зокрема, й на тому, що ОСОБА_12 має тісну, надійну прив`язаність та прихильність і до батька, і до матері. Батька наразі сприймає як важливу для себе фігуру, тяжіє до активного спілкування та має з ним позитивний психоемоційний контакт. ОСОБА_12 тривожно сприймає ситуацію конфлікту між батьками, що викликає певну деформацію у сприйнятті сімейної системи, в якій йому складно визначити власне місце. В раховуючи, що дитина зазнала психологічного та фізичного насильства дитині необхідно забезпечити стабільне, константне місце проживання, сталий розпорядок життя та навчання, яке б давало можливість хлопчику відчути базові потреби у безпеці та надійності середовища, відвідувати гуртки за інтересами, вільно спілкуватися з однолітками: друзями, однокласниками. При цьому врахувати, що розірвання зв`язку дитини з батьком, відсторонення сина від нього наразі негативно позначиться на його психоемоційному стані та особистісному розвитку в цілому (т.1 а.с. 87-92).

Важливо не допустити повторного травмування дитини через непередбачувану поведінку споріднених осіб втрату відчуття захищеності та почуття безпеки, маніпулювання свідомістю дитини, спостереження ворожнечі між батьками, брутальної поведінки стосовно когось зі споріднених осіб, маніпулятивних стосунків та стосунків з деструктивними ознаками, через неможливість вільного, тривалого, належного контакту з кимось зі споріднених осіб.

Висновком Центру нейропсихологічної регуляції і психотерапії від 18.02.2020 зроблено психологічний аналіз відеозапису «Звернення ОСОБА_13 до тата» та встановлено, що дитина читає текст; коли хлопчик не читає текст, тоді дивиться в камеру і говорить від себе; якщо б хлопчик розповідав сам про себе, насамперед він розповів про ігри та друзів, якщо у дитини є контакт із соціумом; дитина знаходиться в сильній напрузі; на відео дитина міцно стискає іграшку, за якою помітні постійні рухи плечима та руками (в основному в кулачках - ознака агресії) тощо. При цьому клінічний психолог ОСОБА_26 наголошує, що піддавати дитину дії тривалого стресу дуже небезпечно. Постійна напруга призводить до психосоматичних захворювань. А у дітей депресія проявляється через тіло (хронічні захворювання), так як дитина не може висловити всього того, що вона відчуває.

Отже, за результатами означених психологічних аналізів відеоматеріалів виявлено ознаки як психологічного, так і фізичного насильства стосовно дитини.

За запитом Служби у справах дітей Знам`янської РДА проведено психологічну оцінку дитячо-батьківських відносин на визначення значущих психологічних обставин і факторів міжособистісної взаємодії дитини з батьками. Відповідно до заключення зробленого практичним психологом ОСОБА_27 психологічної оцінки дитина проживає з батьком (в неповній сім`ї), але соціально-психологічна атмосфера, що панує в родині дає можливість дитині проживати в любові та почувати себе захищеним. Дитина ідентифікує своє майбутнє з батьком. Хлопчик не ототожнює своє проживання у родині матері. З мамою дитина перебуває у внутрішньому особистісному конфлікті , емоційне відторгнення внаслідок емоційної травми т.1 а.с. 99-101).

Третя підстава, зазначена заявником для видачі обмежувального припису, а саме випадки побиття сина матір`ю ОСОБА_1 під час того, як син вчив уроки за те, що заснув на уроці, не доведені ніякими доказами та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Клопотання ОСОБА_1 про неприйняття висновків психологів як недопустимий та недостовірний доказ не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, так як вказані висновки не є експертними дослідженнями, а є висновками фахівців. Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_17 , яка складала висновок як фахівець, має повну вищу освіту та спеціальністю «Практична психологія» та здобула кваліфікацію практичного психолога у закладах освіти, що підтверджується дипломом спеціаліста Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова серії КВ № НОМЕР_3 , має диплом кандидата психологічних наук зі спеціальності педагогічна та вікова психологія інституту психології ім.. Г.С.Костюка АПН України серії НОМЕР_4 №039561. ОСОБА_27 , яка склала висновок як клінічний психолог Центру нейропсихологічної регуляції та психотерапії, працює на посаді практичного психолога філії «Богданівська загальноосвітня школа» опорного навчального закладу «Богданівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім.. Т.Г.Шевченка» Знам`янської районної ради Кіровоградської області та має диплом спеціаліста серії НОМЕР_5 010198 виданого Кіровоградським державним педагогічним інститутом ім.. В.ЕК. Винниченка, за кваліфікацією практичний психолог, за спеціальністю «Психологія. Практична психологія в галузі народної освіти» Дані факти перевірялись та досліджувались в судовому засіданні.

Всі інші викладені в заяві та запереченні до неї пояснення та докази в частині електронної переписки, телефонних розмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перетинання кордону дитиною, дозвіл на виїзд за кордон дитини, виписки по сплаті за послуги в республіці Австрія, наявні характеристики на батьків, їх майновий стан, суд приймає до уваги як такі, що не відносяться взагалі до суті заяви, а висвітлюють лише сімейні проблеми родини ОСОБА_28 , особисті неприязні відносини між батьками дитини та в родині в цілому, а також відносини які склались між бувшим подружжям та інші права і обов`язки стосовно інших дітей та участі обох батьків у вихованні та матеріальному забезпеченні.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, неподання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, що визначені ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частинами 3, 4 статті 26 вказаного Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Тобто, судом оцінюється вірогідність вчинення такого домашнього насильства в майбутньому.

Враховуючи положення ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що сам факт того, що мати забрала свого сина зі школи під час учбового процесу, не є будь-яким проявом насилля над дитиною, однак спосіб, який заінтересована особа вибрала для того, щоб забрати дитину в результаті привів до психологічної травми дитини. На запитання суду чому саме був вибраний такий спосіб ОСОБА_1 не надала відповіді, тому саме внаслідок поведінки матері дитини під час забирання її з навчального закладу з участю невідомих осіб під час процесу навчання, а також перебування поряд озброєних чоловіків та перебування тривалий час з дитиною в машині, привели до ознак виявлення психологічного та фізичного насильства стосовно дитини. В родині ОСОБА_28 протягом майже року виникають конфліктні ситуації з приводу місця проживання молодшої дитини, участі батьків в її вихованні, також спір стосовно місця навчання. Саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві та завдання психологічних травм малолітньому ОСОБА_13 оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для здоров`я дитини, суд вважає обґрунтованим видати обмежувальний припис із певними заборонами відносно ОСОБА_1 дію якого передбачити строком на п`ять місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265, 350-1 350-6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на строк 5 (п`ять) місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав та покласти на неї наступні обов`язки:

Заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань меншу 500 (п`ятсот) метрів до місць:

- проживання (перебування) ОСОБА_16 , зокрема, до місць проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_6 ;

- навчання ОСОБА_16 , а саме комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання природничо-економіко-правовий ліцей ? спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» (м. Кропивницький, вул. Беляева, буд. 1);

Обмежити спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_16 та заборонити ОСОБА_1 вести листування з ОСОБА_16 або контактувати з ним в будь-який інший спосіб;

Заборонити ОСОБА_1 особисто чи через третіх осіб розшукувати та/чи переслідувати ОСОБА_16 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області для взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , на профілактичний облік, та до Знам`янської міської ради Кіровоградської області і Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області для відома.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького місце знаходження вул. Велика Перспективна, 41 в м. Кропивницький 25022, .

Заінтересована особа: Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, місце знаходження вул. М.Грушевського, 17 м. Знам`янка Кіровоградської області, 27400, .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області В.В. Український