Справа № 712/3589/20
Провадження № 4-с/712/28/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) посилаючись на те, що 15 квітня 2019 року Соснівським районним судом міста Черкаси видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» 9919,07 грн. боргу та судових витрат.

На виконання вказаного наказу, Центральним відділом ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) 28.10.2019 року відкрито виконавче провадження № 60415996.

03 квітня 2020 року постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, в тому числі на рахунок відкритий в AT КБ «Приватбанк» який має статус спеціального призначення (для отримання пенсії).

13 квітня 2020 року представник боржника звернувся до сторони виконавчого провадження з клопотанням про скасування арешту з рахунку з наданням документального підтвердження, що ОСОБА_1 отримує пенсійні виплати на зазначений рахунок.

На що, 16 квітня 2020 року за № 37064 отримано відмову з пропозицією звернутися до суду за захистом своїх прав.

Повідомляє, що боржником не було отримано постанови про відкриття виконавчого провадження, що суперечить ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», так як, постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Просить визнати відмову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо скасування арешту у виконавчому провадженні № 60415996 протиправною. Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 винести постанову про скасування арешту накладеного на рахунок зі спеціальним призначенням, відкритий в AT КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_1 .

Представник заявника в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність. Всі факти, викладені у відзиві, підтримує в просить відмовити в задоволенні скарги повністю.

У наданому суду відзиві зазначає, що скаржником у своїй скарзі не доведено ті обставини, на які він посилається, не доведено, що дії державного виконавця вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не вказано, які норми Закону України «Про виконавче провадження» порушено державним виконавцем під час накладення арешту на рахунки боржника, та які б забороняли державному виконавцю вчиняти дану процесуальну дію.

Представника КП «Черкасиводоканал» в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року Соснівським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради» борг за водопостачання та водовідведення з урахуванням інфляційних та №% річних в сумі 9726 грн. 97 коп. та судовий збір в сумі 192 грн. 10 коп., а всього 9919 грн. 07 коп.

Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

На виконанні у Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 61854848 до складу якого входять:

виконавче провадження № 60415996 з виконання наказу № 712/3312/19, виданого 15.04.2019 Соснівським районам судом міста Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» боргу в сумі 9919,07 грн.;

виконавче провадження № 60282975 з виконання наказу № 712/4032/18, виданого 12.09.2019 Соснівським районним судом міста Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» боргу в сумі 32528,75 грн.

Станом на 28.04.2020 рік борг за вищевказаним виконавчим провадженням складає 42447,82 грн.

03 квітня 2020 року, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», постановою державного виконавця Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 .

Як було з`ясовано, на підставі вказаної постанови державного виконавця був накладений арешт також на рахунок відкритий в AT КБ «Приватбанк» який має статус спеціального призначення (для отримання пенсії).

13 квітня 2020 року представник боржника звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про скасування арешту з рахунку з наданням документального підтвердження, що ОСОБА_1 отримує пенсійні виплати на зазначений рахунок.

16 квітня 2020 року за № 37064 від Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано відмову з пропозицією звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином суд доходить висновку, що доводи відповідача про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд дійшов висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум боргу за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суд зазначає, що з матеріалів скарги вбачається, та підтверджено заявником, що станом на час розгляду скарги державному виконавцю було відомо про те, що рахунок боржника відкритий в АТ КБ «Приватбанк» має спеціальний режим використання, однак після отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника, відкритий АТ КБ «Приватбанк» має спеціальний режим використання, зняття арешту з нього ним здійснено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 18, 48, 50, 52, 56, 59, 68, 69, 70, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволити.

Визнати відмову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо скасування арешту у виконавчому провадженні № 60415996 протиправною.

Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 винести постанову про скасування арешту накладеного на рахунок зі спеціальним призначенням, відкритий в AT КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий:

Повний текст ухвали виготовлений 30 квітня 2020 року.