Справа № 472/134/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2020 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за заявою ОСОБА_1 до Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

11.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку і житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 заповіту не склала.

Заявник просить визнати факт його постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт може вплинути на право заявника на спадкування.

Заявлена вимога обґрунтована тим, що заявник з 2013 року та до дня смерті ОСОБА_2 спільно проживав з останньою однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, допомагали один одному та спільно несли витрати, після смерті взяв на себе організацію поховання, оплатив ритуальні послуги. Інших спадкоємців у ОСОБА_2 не має, а тому заявник вважає, що є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю майже 6 років.

В судовому засіданні засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримували повністю. Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що після розлучення з дружиною, він деякий час проживали з нею в одному будинку. Через постійні сварки з колишньою дружиною, в 2014 році ОСОБА_2 запропонувала йому переїхати до неї, оскільки вона була одинокою та проживала одна, чоловік та батьки в неї померли, а дітей у неї не було. Переселившись в 2014 році до ОСОБА_2 , він почав проживати в літній кухні, а вона в будинку. За час спільного проживання з ОСОБА_2 вони мали спільний бюджет, який складався з їх пенсій, який вони спільно витрачали на продукти харчування, комунальні послуги, ліки, утримання майна, разом купували різну техніку, покращували умови проживання. Вони спільно обробляли город, тримали свійських тварин та птицю. Оскільки своїх дітей ОСОБА_2 не мала, то остання відносилась до нього, як до рідного сина.

На наступне судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують повністю.

Представник заінтересованої особи Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в особі сільського голови Лясковського В.В. в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що заявник дійсно допомагав ОСОБА_2 , чи проживали заявник та ОСОБА_2 однією сім`єю йому не відомо, оскільки згідно документації останні були зареєстровані за різними адресами. Разом з тим, сільський голова пояснив, що заперечень щодо заявлених вимог ОСОБА_1 . Подільська сільська рада не має. На наступне судове засідання представник Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що в 2014 році після розлучення з дружиною заявник віддав свій житловий будинок для проживання колишній дружині та дитині. Оскільки заявнику не було де проживати, ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_1 проживати у неї, так як своєї родини вона не мала, а ОСОБА_1 вона знала з дитинства. Заявник проживав у літній кухні, а ОСОБА_2 в житловому будинку. За час спільного проживання заявник постійно допомагав ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, спільно обробляли земельну ділянку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що товаришувала з ОСОБА_2 , часто ходила до неї в гості. Свідок підтвердила, що заявник близько 7 років доглядав за ОСОБА_2 , оскільки остання хворіла та їй було важко ходити, а рідних вона не мала, та п`ять років заявник проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю. Підтвердила, що вони мали спільний бюджет, вели спільно господарство, займались городництвом. Свідок пояснила, що відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були, як між матір`ю та сином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що заявник з 2014 року спільно проживав з ОСОБА_2 . Свідок пояснив, що заявник та ОСОБА_2 вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, вирощували свійську птицю та худобу. ОСОБА_2 хворіла, а ОСОБА_7 купував їй ліки, возив до лікарні. Підтвердив, що вони проживали як одна родина, та відносини між ними були, як між матір`ю та сином. ОСОБА_2 зверталась до заявника: « ОСОБА_8 ».

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання 17.04.2020 року, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Поділля Веселинівського району Миколаївської області померла ОСОБА_2 , смерть якої була зареєстрована 13.05.2019 року виконавчим комітетом Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 06 /а.с. 10/.

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло, зокрема, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 /а.с. 16/, та земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, і для ведення особистого селянського господарства /а.с. 12-15/.

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59524866 від 21.02.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 нотаріусом не заводилась. Ніхто зі спадкоємців із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини не звертався.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт його спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини , а саме з 2013 року та до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 посилається на те, що за змістом ст. 3 СК України він відноситься до спадкоємців четвертої черги, оскільки спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу згідно ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягає встановленню як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя була одружена з ОСОБА_9 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 21.02.2020 року. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 105/. ОСОБА_2 дітей не мала та після смерті ОСОБА_9 проживала одиноко за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11/.

Заявник ОСОБА_1 згідно паспортних даних зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 8/.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 заявник ОСОБА_1 17.05.2007 року розірвав шлюб з ОСОБА_10 .

Оскільки ОСОБА_2 не мала родини, хворіла і в зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги, заявник спочатку надавав їй матеріальну та фізичну допомогу, а з 2014 року через постійні сварки з колишньою дружиною та неприязні стосунки, переїхав проживати до ОСОБА_2 , де став проживати з останньою однією сім`єю як син та мати.

Зазначений факт підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг, розрахунковими книжками та записами в особистому щоденнику ОСОБА_2 , де остання описує, зокрема, про ведення спільного господарства з заявником, ведення спільного бюджету та спільні витрати /а.с. 92-104/ з 2014 року, квитанціями про придбання постільної білизни, халату жіночого за 2015 рік /а.с. 111/.

Заявником надані квитанції про придбання ним ліків за 2015 рік, оскільки ОСОБА_2 хворіла та потребувала сторонньої допомоги.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали спільний бюджет, який складався з пенсії ОСОБА_2 за віком /а.с. 21/ та пенсії заявника по інвалідності /а.с. 119 на звороті/, вони здійснювали спільні витрати на утримання майна, оплату комунальних послуг, поліпшення житлових умов, придбання продуктів харчування, вели спільне господарство, а саме, спільно обробляли земельну ділянку, займались городництвом, спільно займались вирощуванням свійської птиці та худоби.

Згідно довідки Подільської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 18.11.2019 року ОСОБА_1 провів поховання ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 20/.

Факт спільного проживання заявника з ОСОБА_2 з 2014 року та до часу відкриття спадщини однією сім`єю також підтвердили в судовому засіданні свідки, зокрема, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що відносини між заявником та ОСОБА_2 були як між матір`ю і сином, підтвердили наявність між ними спільного бюджету, ведення спільного домашнього господарства, наявність між ними взаємних прав та обов`язків.

Щодо тривалості спільного проживання заявника зі спадкодавцем судом встановлено, зокрема, з особистих пояснень заявника та свідків, що ОСОБА_1 почав проживати спільно з ОСОБА_2 саме з 2014 року, а не з 2013 року, як зазначено в заяві.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи те, що заявник з 2014 року спільно проживав однією сім`єю, був пов`язаний спільним побутом, мав спільний бюджет із ОСОБА_2 по час відкриття спадщини на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви, встановивши факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2014 року по час відкриття спадщини, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2014 року по час відкриття спадщини, а саме, по день смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Роз`яснити заявнику та заінтересованій особі, що під час карантину, встановленого Кабінет Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID -19), строки оскарження продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України»).

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.