ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року м. Чернівці

Справа № 716/1808/19

Провадження № 22-ц/822/409/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар: Герман Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, головуючий у І-й інстанції - Стрілець Я.С. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у вересні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона до серпня 2019 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, пов`язаних з її вихованням.

Зазначала, що донька ОСОБА_5 перебуває на її утриманні, вона не спроможна в повній мірі забезпечити її усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття.

Також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 трьох років.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду, а саме з 18 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів на її утримання в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення донькою трьох років та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається не те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що він особою з інвалідністю ІІІ групи, офіційно не працює, отримує пенсію, розмір якої становить 1 638 грн. Розмір стягнутих сум перевищує його розмір пенсії, що унеможливлює сплачувати на утримання дружини коштів у визначеній судом сумі 500 гривень.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала відзив, у якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом врахувано матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів.

Позивач має право на отримання аліментів від відповідача у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дружину, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось три роки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 04 листопада 2014 по 20 серпня 2019 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради № 638 від 19 серпня 2019 року, у ОСОБА_1 відсутні земельні ділянки на території м. Сторожинець.

З довідки, виданої Сторожинецьким відділом обслуговування громадян Пенсійного фонду України №92 від 17 січня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сторожинецькому відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує соціальну пенсію по інвалідності 3 групи з дитинства, розмір якої у грудні 2019 року та січні 2020 року складав 1 638 грн.

Довідкою Сторожинецької районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості 423/2410.01-19 від 10 вересня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 в Центі зайнятості як безробітній не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує.

З наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періодично виїжджає за межі України.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даної норми свідчить, що таке право у дружини виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Відповідно до положень частини 2 статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення трьох років. Також звертає увагу на те, що відповідач періодично виїжджає за межі України, що може свідчити про його працевлаштованість за кордоном, а тому вважає, що ОСОБА_1 здатний надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 на її утриманні, до досягнення дитиною трьох років у визначеному судом першої інстанції розміру.

Отже, відповідачем не надано доказів, які б вказували на тяжкий матеріальний стан, або інші підстави, які перешкоджають йому надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

А.І. Владичан