Постанова

Іменем України

05 травня 2020 року

м. Київ

справа № 504/325/18-ц

провадження № 61-48789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння,

за касаційною скаргою адвоката Карпенко Валерії Ігорівни як представника ОСОБА_4 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 березня 2018 року у складі судді Доброва П. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 155,7 кв. м та житловою площею 109,2 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 560 кв. м, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,056 га (560 кв. м), кадастровий номер :02:001:2034, що розташована за вказаною адресою; витребувати з чужого володіння ОСОБА_3 вказане нерухоме майно; визнати припиненою іпотеку на підставі договору іпотеки від 26 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації іпотеки за номером запису про іпотеку 17158107, внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32108170 від 28 жовтня 2016 року та державної реєстрації обтяження за номером запису про обтяження 17126479, внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32079128 від 27 жовтня 2016 року, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 27; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації іпотеки за номером запису про іпотеку 17157643, внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ) Мозолєвою О. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32107540 від 28 жовтня 2016 року та державної реєстрації обтяження за номером запису про обтяження 17125204, внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32077786 від 27 жовтня 2016 року, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 27.

05 лютого 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження на земельну ділянку загальною площею 0,056га (кадастровий номер :02:001:2034, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27), та житловий будинок загальною площею 155,7 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року у цивільній справі № 523/12744/15-ц, про визнання мирової угоди, а також ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року у цивільній справі № 523/1583/16-ц, про виправлення описки в ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року щодо адреси місцезнаходження нерухомого майна, набув право власності на спірні земельну ділянку та житловий будинок.

Крім того, 26 жовтня 2016 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О. В. за реєстровим номером 2651, згідно з яким ОСОБА_3 передав в іпотеку вказане нерухоме майно.

ОСОБА_1 не є стороною іпотечного договору і їй не відомі його умови, у зв`язку з чим вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його прийняття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Комінтернівський районний суд Одеської області ухвалою від 01 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив. Наклав арешт та заборонив відчуження земельної ділянки загальною площею 0,056га та житлового будинку загальною площею 155,7 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Одеської області постановою від 13 листопада 2018 року ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 березня 2018 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована законністю і обґрунтованістю оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги її висновків не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 15 грудня 2018 року до Верховного Суду, адвокат Карпенко В. І. як представник Луценка Г. В . просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала про забезпечення позову є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Єдиною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову стало посилання позивача на те, що оскільки вона не є стороною іпотечного договору і їй невідомі умови останнього, наявна загроза неможливості виконання рішення в подальшому. Жодних інших аргументів та правового обґрунтування задоволення заяви про забезпечення позову вона немає.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, прав яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Натомість, постановляючи оскаржувані ухвалу та постанову шляхом заборони відчуження земельної ділянки та житлового будинку, суд першої інстанції фактично обмежив права третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та, з огляду на приписи статті 53 ЦПК України, дане рішення може вплинути на його права та обов`язки, а не обмежувати останні.

Заявник вважає, що обмеження прав останнього як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, є прямим процесуальним порушенням, оскільки формування суб`єктного складу учасників справи є прерогативою позивача, та у випадку визначення процесуального статусу ОСОБА_4 , як третьої особи без самостійних вимог, обмеження його прав як іпотекодержателя є таким, що не відповідає чинному законодавству.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Комінтернівського районного суду Одеської області.

15 лютого 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

16 квітня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівник секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинським В. № 1123/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

16 квітня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Бурлаков С. Ю.

Фактичні обставини встановлені судами

Предметом позову у цій справі є житловий будинок 155,7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 560 кв. м, яка розташована за тією ж адресою.

За твердженням позивача, вказані об`єкти нерухомості придбані у період шлюбу з відповідачем за спільні кошти.

25 серпня 2015 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 523/12744/15-ц було затверджено мирову угоду, на підставі якої відповідач ОСОБА_3 набув право власності на спірне майно.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В. за реєстровим номером 2651, згідно з яким ОСОБА_3 передав в іпотеку спірне нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2017 року ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року про визнання мирової угоди скасована з направленням справи на для продовження розгляду по суті позовних вимог.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 залишена без розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає

задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пунктах 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суди дійшли обґрунтованого висновку про необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на спірне нерухоме майно, яке є предметом спору, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Застосований судами вид забезпечення позову, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, а тому є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновки судів, зводяться до незгоди з такими висновками.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвалених у справі судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката Карпенко Валерії Ігорівни як представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко