Справа №705/1590/20
6/705/56/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Годік Л.С.

за участю секретаря Мельник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

29 квітня 2020 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Як підставу подання зазначено, що на виконанні Уманського Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження 58982980 з виконання Наказу № 910/6968/16 виданого 29.01.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Укрветсанзавод» боргу в розмірі 298903,85 грн. .

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавцем 10.05.2019р., 26.09.2019р. на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являється, про причини неявки не повідомив виконавця. Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника, але двері будинку ніхто не відчинив, на попередження залишені державним виконавцем не реагували.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності автомобіль BMW д/н НОМЕР_2 , на який накладено арешт та оголошено в розшук, а також будинок АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 умисно не виконує рішення суду.

ОСОБА_1 має відкриті рахунки в банківських установах: АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ КБ «Приватбанк», АТ «ПУМБ», на які постановами державного виконавця накладено арешт, однак кошти по рішенню суду не сплачує та продовжує ухилятися від його виконання.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 26.09.2019р. повідомлено про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 26.09.2019 р., ОСОБА_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, в зв`язку з чим головний державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього Наказом № 910/6968/16, виданим 29.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Укрветсанзавод» боргу в розмірі 298903,85 грн..

Головний державний виконавець не з`явилася.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення боржника та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши надані до подання матеріали, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.18 ЦПК України та ст. 129-1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичнихплатежів.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Суд відповідно до ч. 4 цієї статті негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

В пункті 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» зазначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 врегульовано зміст і форму подання, з яким державний виконавець звертається до суду.

Зокрема, вказана Інструкція містить окремий розділ XIII. «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», в якому передбачено зміст подання державного виконавця, що полягає в такому.

У разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, державний виконавець може звернутися з поданням до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Подання має обов`язково містити, крім іншого, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань; інформацію про перетинання боржником державного кордону України.

Частиною 3 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»,а саме направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що боржник у визначеному законом порядку був повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище Наказом № 910/6968/16 та строком його добровільного виконання.

Передбачена законом юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду встановлює обмеження не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішення суду обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбуватися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Всупереч вимогам, встановлених Інструкцією з організації примусового виконання рішень, до матеріалів подання не долучено жодного доказу на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення суду, що свідчить про його необгрунтованість.

Посилання державного виконавця на те, що ним на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду та неодноразове здійснення виходу за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника, але двері будинку ніхто не відчинив, на попередження залишені державним виконавцем не реагували не підтверджується матеріалами подання, оскільки відомості про отримання боржником викликів до виконавця відсутні та згідно актів державного виконавця, що додані до подання, при виході за адресою місця проживання боржника було виявлено, що нікого не було вдома та згідно пояснень сусідів ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

Підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України чи має намір на його перетин суду не надано.

Оцінюючи надані державним виконавцем матеріали, суд приходить до висновку, що суду не надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього Наказом № 910/6968/16, а вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання позитивного результату не дали. На підтвердження цього свідчить відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо виклику особи для з`ясування всіх обставин, відсутні документи, які підтверджували б ухилення особи від виконання зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в частині другій п. 7 постанови № 5 від 30.03.2012 року роз`яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею18 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Наведені у поданні обставини і додані до нього документи не дають достатніх підстав вважати боржника таким, що умисно ухиляється від виконання судових рішень, в силу положень ст. 441 ЦПК України суд вважає недоцільним встановлювати щодо ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі ст.ст. 33, 129-1 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", керуючись ст. 81, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Л.С. Годік