24.04.2020 227/2388/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Добропільського міськрайонного суду від 29 січня 2018 року по цивільній справі № 227/2388/17 щодо стягнення судових витрат в розмірі 640,00 грн, а саме: з Виконавчого комітету Добропільської міської ради (), як з виконавчого і розпорядницького органу місцевого самоврядування, який є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, а також установою, рахунки якої відкриті в органах Казначейства, а саме Управлінні Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Добропільського міськрайонного суду від 29 січня 2018 року по цивільній справі № 227/2388/17 було зобов`язано Добропільську міську раду Донецької області розглянути його заяву про надання дозволу на приватизацію житлової кімнати АДРЕСА_1 в гуртожитку. Цим же рішенням було стягнуто з Добропільської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн на підставі даного рішення судом було видано виконавчий лист № 227/2388/17 на стягнення з Добропільської міської ради на користь ОСОБА_1 640,00 грн витрат по сплаті судового збору, з яким заявник 12 березня 2020 року звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області для виконання. Проте отримав відповідь, згідно до якої Добропільська міська рада Донецької області не є боржником у значенні абз. 2 п. 2 Порядку щодо виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, а саме Добропільська міська рада не є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, чи установою, рахунки якої відкриті в органах Казначейства Управлінні Державної казначейської служби України у м. Добропілля Донецької області, що унеможливлює виконання виконавчого листа № 227/2388/17 про стягнення судового збору, тому йому було рекомендовано звернутися до суду з питанням щодо зміни способу або порядку виконання судового рішення. А оскільки фінансові ресурси закріплено за виконавчими органами Добропільської міської ради, які є розпорядниками коштів бюджету міської ради, саме до їх повноважень віднесено виконання місцевого бюджету, тому просив замінити спосіб і порядок виконання рішення.

18 березня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року було залучено до участі у розгляді даної заяви у якості заінтересованої особи Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області.

У призначений день та час учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від заявника ОСОБА_1 в матеріалах справи наявна заява про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду без його участі.

Представник Добропільської міської ради та представник Управління Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. Просили постановити ухвалу на розсуд суду.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, проаналізувавши її доводи, прийшов до переконання, що останню слід задовольнити з огляду на наступне.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до Добропільської міської ради про усунення перешкод у приватизації житла задоволено частково. Зобов`язано Добропільську міську раду Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання згоди на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача, у відповідності з п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року N 396. В решті позовних вимог - відмовлено.

Крім того, стягнуто з Добропільської міської ради на користь ОСОБА_1 640,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення набрало законної сили 06 березня 2018 року.

30 травня 2018 року ОСОБА_1 на підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист справа 227/2388/17 про стягнення з Добропільської міської ради Донецької області на його користь судового збору, строк пред`явлення якого до виконання визначено до 07.03.2021 року.

Звертаючись до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, ОСОБА_1 аргументував її тим, що під час звернення до казначейської служби із виконавчим листом для здійснення виконання рішення суду від 29 січня 2018 року в частині стягнення з Добропільської міської ради судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн, йому було відмовлено в прийнятті виконавчого листа через те, що Добропільська міська рада не є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, чи установою, рахунки якої відкриті в органах Казначейства Управлінні Державної казначейської служби України у м. Добропілля Донецької області.

Факт звернення ОСОБА_1 до Управлінні Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області представником цієї служби не оспорювався та будь яких пояснень щодо заяви з викладенням своїх аргументів щодо заперечення проти такої заяви також суду не надано ані від міської ради, ані від заінтересованої особи.

За приписами ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, крім іншого, є державний орган.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа №6-2427цс15).

При зміні способу виконання рішення суду фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з`ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органи місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Боржниками в розумінні Порядку № 845 є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Частиною 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як Добропільська міська рада (), так і виконавчий комітет Добропільської міської ради () зареєстровані як самостійні юридичні особи.

Регламентом виконавчого комітету Добропільської міської ради, затвердженого 25 листопада 2015 року № 7/1-17, встановлено, що виконавчий комітет Добропільської міської ради є виконавчим органом Добропільської міської ради, їй підзвітним і підконтрольним, виконавчий комітет є юридичною особою (п 2).

Таким чином, Добропільська міська рада затверджує місцеві бюджети, уповноважена на здійснення витрат бюджету, але безпосередньо фінансових ресурсів не має.

Такі ресурси закріплено за виконавчим органом Добропільської міської ради, який і є розпорядником коштів бюджету міської ради, саме до виконавчого комітету віднесено виконання місцевого бюджету.

Враховуючи положення ст. 22 Бюджетного Кодексу, Закону України «Про місцеве самоврядування», суд приходить до висновку, що міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи на те, що зареєстровані як різні юридичні особи та мають самостійні права та обов`язки, компетенцію та повноваження, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому відповідають за зобов`язаннями один одного.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України" право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

Ситуація за якої неможливо виконати остаточне рішення суду з процесуальних міркувань, котрі не впливають на його суть, містить ознаки зневаги до такого акту правосуддя. Нівелює його та підриває довіру суспільства до судової гілки влади, як до інституту держави.

Враховуючи викладені норми права та те, що іншого порядку відновлення порушеного права стягувача немає, суд дійшов висновку, що необхідно задовольнити вимоги ОСОБА_1 та змінити спосіб і порядок виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування», ст. 22 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 18, 260, 261,353-355, 435 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2018 року по цивільній справі № 227/2388/17, стягнувши на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн з виконавчого комітету Добропільської міської ради (ЄДРПОУ 0405904, адреса місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 83, м. Добропілля Донецької області, 85000), як розпорядника коштів Добропільської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити учасникам справи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.М. Любчик

24.04.2020