Справа №635/83/20
Провадження № 2/635/1240/2020
30 квітня 2020 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді О.В. Назаренко
за участі секретаря судового засідання Літінської Г.В.
розглянувши у спрощеному провадженні в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт.
Відповідно до пункту ч. 1 Генеральної угоди Реструктуризація заборгованості, сторони погодили зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 517,78 грн., комісію на 177,42 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 598,18 грн. Заборгованість за договором №1 з дати підписання Генеральної угоди становить 5570,01 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором №1 30.11.2013 року.
Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 5070,01 грн. на строк 12 місяців з 17 листопада 2012 року по 30 листопада 2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5070,01 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки.
Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 466,05 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11 2013 року.
Пунктом 2.3. Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно пункту 2.1. Генеральної угоди.
Взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою № б/н від 17 листопада 2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.
ОСОБА_1 зобов`язання за угодою № б/н від 17 листопада 2012 року належним чином не виконав.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 10 грудня 2019 року склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4127,59 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4127,59 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення суми процентів за користування кредитом в розмірі 2910,22 грн. суд зазначає наступне.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 5070,01 грн. на строк на строк 12 місяців з 17 листопада 2012 року по 30 листопада 2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5070,01 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, розмір яких не визначено.
Між тим, з відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17 листопада 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у 2910,22 грн з розрахунку 10 % річних.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про невизначеність у Генеральній угоді суми нараховних відповідачу відсотків за користування кредитом, зазначених у розрахунку заборгованості, наданому до суду та відсутність домовленості між сторонами Генеральної угоди б/н від 17 листопада 2012 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 10 % річних.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом у розмірі 2910,22 грн.
Щодо стягнення з відповідача сум нарахованої пені у розмірі 4446,58 грн., суд зазначає наступне.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойку поділяють на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17 листопада 2012 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якого вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки.
Проте, позивачем не надано жодного підтвердження, які саме Умови були розміщені на сайті банку на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов приєднався та зобов`язався виконувати відповідач, підписавши Генеральну угоду, а також що саме ці Умови, були чинні та діяли на час підписання сторонами Генеральної угоди від 17 листопада 2012 року і що саме до цих Умов приєднався Відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови разом із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами.
Таким чином, у зазначеній вище угоді відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про порядок нарахування комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми нарахованої пені у розмірі 4446,58 грн. штрафу через необгрунтованість таких позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов АТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 4127,59 грн.. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовляє.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 755,48 грн.
Керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд,
позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 17 листопада 2012 року в розмірі 4127,59 (чотири тисячі сто двадцять сім) гривень 59 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму судового збору в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 48 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 30 квітня 2020 року.
Відомості, що не проголошуються:
відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Суддя О.В. Назаренко