У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 233/7525/19

провадження № 61-3574 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бовсуновською Світланою Олександрівною, на постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року за заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Веліс», Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» (далі - ПрАТ «АПК-Інвест») звернулось до суду з заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.

Заяву обґрунтовано тим, що ПрАТ «АПК-Інвест» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Веліс» (далі - ФГ «Веліс») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, а саме договору оренди земельної ділянки площею 3,5731 га кадастровий номер :35:000:0081, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 28 серпня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області за № 33037996.

Незважаючи на те, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , ФГ «Веліс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди вже було захищено порушене право заявника, як орендаря за первісним договором оренди земельної частки (паю), відповідачі свідомо ухиляються від його виконання та продовжують порушувати права заявника як землекористувача.

Враховуючи те, що заявник змушений повторно звертатися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав, вважав, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

З огляду на викладене, ПрАТ «АПК-Інвест» просило суд забезпечити позов шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :35:000:0081, площею 3,5731 га до виконання рішення суду.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2019 року у задоволенні заяви ПрАТ «АПК-Інвест» відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0081, яке виникло на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» 16 серпня 2019 року, щодо недійсності якого заявник має намір звертатися з позовною заявою до суду, вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, такий захід як заборона вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки не є заходом забезпечення позову, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ «АПК-Інвест» задоволено, ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2019 року скасовано.

Заяву ПрАТ «АПК-Інвест» про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов ПрАТ «АПК-Інвест» до ОСОБА_1 , ФГ «Веліс» шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :35:000:0081, площею 3,5731 га, яка належить ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що підстави для забезпечення позову відсутні, та вважав, що право оренди, щодо недійсності якого заявник має намір звертатися з позовною заявою до суду вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки між сторонами дійсно виник спір, який рішенням суду було вирішено на користь заявника, проте відповідач у справі після ухвалення судового рішення знову уклав договір оренди спірної ділянки з іншим орендарем, що дає підстави стверджувати, що він і в подальшому може вчиняти дії щодо належної йому на праві власності земельної ділянки шляхом укладення нових договорів з іншими правокористувачами, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред`явленого ним до суду позову, а також може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову.

25 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана через адвоката Бовсуновську С. О. на постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій скаржник просив скасувати це судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Донецький апеляційний суд прийняв постанову 18 грудня 2019 року, повний текст якої було виготовлено в той же день та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі 20 грудня 2019 року, тобто останній день оскарження припадав на 17 січня 2020 року, а зі скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 25 лютого 2020 року.

Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 18 грудня 2019 року він отримав 05 лютого 2020 року, що підтверджується копією супровідного листа апеляційного суду та копією конверту із штрих-кодом та роздруківкою із сайту «Укрпошта».

Враховуючи те, що вказані скаржником обставини підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята без з`ясування обставин, на які посилався ОСОБА_1 у своєму відзиві, а також з порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_1 , як учасника справи, передбачених статтями 43, 49, 81, 360, 361 ЦПК України, на неупереджений та справедливий розгляд справи, з порушенням принципів рівності учасників справи, гласності, відкритості судових процесів, принципів змагальності сторін, гарантованих статтями 2, 6, 7, 8, 12 ЦПК України. Крім того, ані ОСОБА_1 , ані його представник не були належним чином повідомлені судом про судове засідання, чим порушено норми статей 128, 130, 223, 240, 365, 366 ЦПК України.

Висновки апеляційного суду про те, що начебто порушено право ПрАТ «АПК-Інвест» внаслідок укладання між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» договору оренди земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов передчасного висновку щодо задоволення заяви, оскільки вимоги ПрАТ «АПК-Інвест» не можна вважати співмірними та відповідними позовним вимогам за відсутністю будь-яких прав ПрАТ «АПК-Інвест» на земельну ділянку, який не є належним її орендарем, а також право оренди паю у ПрАТ «АПК-Інвест» припинилось з моменту реєстрації ОСОБА_1 27 червня 2018 року свого права власності на земельну ділянку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення матеріально-правових інтересів позивача, попередження можливості несумлінних дій відповідача в подальшому під час судового розгляду справи по суті та після ухвалення судом рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на укладення іншого правочину та проведення державної реєстрації речових прав, похідних від права власності з приводу належної йому земельної ділянки, що може істотно утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову у справі шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , оскільки такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із заявленими в подальшому позивачем вимогами.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

За правилом статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Бовсуновською Світланою Олександрівною, на постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року за заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Веліс», Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров