ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/406/20 Справа № 204/2423/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

03 квітня 2013 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 року в сумі 100411,28 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати (том 1 а.с.2-5).

Заочним рішенням Красногварійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року позовну заяву ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 року в сумі 100411,28 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням - 82935,08 грн.; проценти за користування коштами - 2106,32 грн.; пеня - 10531,62 грн.; заборгованість за відсотками - 4338,26 грн.; неустойка - 500,00 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» судовий збір у розмірі 1004 грн. 11 коп. (том 1 а.с.71-73).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26 вересня 2013 року у цивільній справі № 204/2423/13-ц за позовом ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення (том 2 а.с.54-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог (том 2 а.с.66-72).

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за даним позовом є хибним, оскільки надані позивачем письмові докази на підтвердження права вимоги та розміру заборгованості за кредитним договором є неналежними. Крім того, судом проігноровані аргументи щодо спливу позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 червня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у 28538,00 доларів США, терміном до 09.06.2015 року включно, зі сплатою 13,50% річних за користування кредитними коштами (том 1 а.с.6-14).

Відповідно до п.2.1 вищевказаного договору,у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі ОСОБА_2 передав в заставу, а Банк прийняв наступне рухоме майно, а саме: транспортний засіб типу легковий седан - марка PEUGEOT, модель 308 PREMIUM 1.6 E, рік випуску 2008, колір червоний, тип Т3 - ЛЕГКОВИЙ- КОМБІ -В, номер агрегатів: шасі НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_3 .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 28538 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 138437,84 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 64 від 09.06.2008 року, яка підписана особисто ОСОБА_2 (том 1 а.с.24).

Проте, у порушення умов договору, ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконала.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, зокрема, термінів повернення кредиту, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Крім цього, п.4.3 Кредитного договору передбачено, що Позичальник, який порушив своє зобов`язання, що передбачене п.3.4.2. Договору, зобов`язаний сплатити неустойку за таке порушення у розмірі 500 грн.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_2 умов Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 року, станом на 05.03.2013 року за нею рахується заборгованість у розмірі 10379,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 100411,28 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням - 82935,08 грн.; проценти за користування коштами - 2106,32 грн.; пеня - 10531,62 грн.; заборгованість за відсотками - 4338,26 грн.; неустойка - 500,00 грн. (а.с.25).

В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 за договором кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 року, між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», укладений Договір поруки № 0/П від 09.06.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання відповідати перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_2 в повному обсязі цих зобов`язань, які виникають з умов Договору кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 та як солідарні із позичальником боржники (том 1 а.с.22-23).

20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкриСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір Факторингу № 05/12, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 0 від 09.06.2008 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до Договору Факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до ОСОБА_2 (том 1 а.с.30-33).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідачів на корить позивача необхідно стягнути суму заборгованості за Кредитним договором, як з солідарних боржників.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у ст. 554 цього Кодексу.

Порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зміни в ч. 4 ст. 559 ЦК України внесені згідно з Законом країни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування2 № 2478-VIII від 03.07.2018 року, а тому до спірних відносин необхідно застосувати редакцію ст. 559 ЦК України, яка діяла до 03.07.2018 року.

Отже порука - це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.. 251, 252 ЦК України).

Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст.. 251 , ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзитивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися, як строк протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Разом з тим, якщо умовами Кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст.. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно п. 1.2.2 Кредитного договору сторони досягли згоди щодо погашення кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 545 доларів США, а саме 9 числа кожного календарного місяця.

Оскільки Кредитним договором передбачено сплату ануїтетних платежів, а за договором поруки поручитель відповідає за зобов`язаннями, згідно з кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Тобто, якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності передбачений ст. 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на розгляду справи в суді першої інстанції).

Така правова позиція відповідає правовому висновку, що викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження 14-145цс18), в якій підтримала правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 та в інших.

Згідно досудової вимоги направленої відповідачам, існувала заборгованість перед банком в розмірі 13149,23 доларів США станом на 27.01.2012 (том 1 а.с. 26-27,28-29)

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів лише 03 квітня 2013 року (а.с.2-5), а тому колегія суддів приходить до висновку, що Позивач пропустив шестимісячний строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України для звернення з вимогами до поручителів, а тому позовні вимоги в частині стягнення солідарно з поручителів заборгованості за Кредитним Договором не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норму матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з поручителя заборгованості за Кредитним договором, з одночасним ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги, що останнє погашення ОСОБА_2 відбулося 09 березня 2010 року не знайшло своє підтвердження при розгляді справи апеляційним судом

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного позивача, колегія суддів відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З позивача підлягає стягненню судовий збір на корить ОСОБА_1 в розмірі 1507,50 грн., сплачених апелянтом за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 09.06.2008 року в сумі 100411,28 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням - 82935,08 грн.; проценти за користування коштами - 2106,32 грн.; пеня - 10531,62 грн.; заборгованість за відсотками - 4338,26 грн.; неустойка - 500,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення судового збору в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» у розмірі 1004, 11 гривень - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» в розмірі 1004, 11 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судовий збір за розгляд апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 в розмірі 1507,50 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: