Ухвала

24 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 178/1397/18

провадження № 61-6805ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Минотавр» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Мінотавр», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року селянське (фермерське) господарство «Минотавр» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року в указаній вище справі з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Дніпровського апеляційного суду прийнято 03 березня 2020 року, дата складання повного тексту не зазначена. Таким чином, останнім днем касаційного оскарження є 02 квітня 2020 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 10 березня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України та просить поновити строк на касаційне оскарження, надавши докази на підтвердження отримання оскарженої постанови суду 24 березня 2020 року.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано 10 квітня 2020 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України. Тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Заявником не виконано вимоги пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додано матеріалів, вказаних у додатку.

14 квітня 2020 року Верховним Судом було складено акт за № 548 про те, що під час розкриття конверта, отриманого поштою, було виявлено касаційну скаргу у справі № 178/1397/18 від голови СФГ «Минотавр», в якій відсутні додатки, а саме копії рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року завірені належним чином.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Керуючись статтями 127, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити селянському (фермерському) господарству «Минотавр» процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року.

Касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Минотавр» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства «Мінотавр», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров