Справа № 513/872/19
Провадження № 2/513/130/20
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., представника позивачки адвоката Муль Т.О., представника третьої особи Стоянової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Директора фермерського господарства "Мавас" Дерій Олега Олександровича, ОСОБА_2 , Фермерського господарства "Мавас", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Саратська районна державна адміністрація Одеської області, про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2005 року відповідач ОСОБА_4 згідно усної домовленості надав позивачці у борг 2000 доларів США на проведення термінової хірургічної операції (злоякісна пухлина горла) матері позивачки ОСОБА_3 . Також вони домовились, що відповідач буде користуватись належними позивачці та її матері земельними ділянками без укладання договору оренди до тих пір, доки не буде погашена заборгованість. Позивачка передала відповідачу ОСОБА_4 оригінали державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки. На вимогу відповідача 10 жовтня 2005 року вона та ОСОБА_3 надали довіреності на ім`я ОСОБА_2 , матері відповідача, для виконання податкових зобов`язань, оскільки вони не мали можливості приїжджати з Березівського району Одеської області за станом здоров`я.
З 2007 року по 2012 рік позивачка була прикута до ліжка внаслідок тяжкої хвороби хребта.
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_3 померла. Оформляючи спадщину після її смерті, позивачка дізналась, що існують договори оренди землі від 01.01.2009 року строком на 50 років, які начебто вони з матір`ю довірили укласти ОСОБА_2 з її сином, директором фермерського господарства «Мавас» ОСОБА_4 .. В цей самий час до позивачки звернувся невідомий їй чоловік, який повідомив, що ОСОБА_4 за борги продає належні їй земельні ділянки, а також залишив їй оригінали договорів оренди.
Вважає, що зазначені договори не укладені, оскільки в них відсутні підписи сторін договору, а також відсутні дати в актах прийому - передачі земельних ділянок в натурі (на місцевості), вони не були присутні при прийомі - передачі земельної ділянки в натурі і ці акти не підписували. В обох договорах є виправлення, а точніше замість підпису ОСОБА_5 підписалась ОСОБА_2 , її підпис в обох договорах був закреслений.
Позивачка зазначає, що вона та її мати не надавали відповідачці ОСОБА_2 доручення на укладання договорів оренди земельних ділянок, оскільки у довіреностях не вказано, що вони надали повноваження на оформлення договорів оренди на вищевказані земельні ділянки, та право зареєструвати договори оренди в Державному реєстрі речових прав, подавати заяви про державну реєстрацію та отримувати інформацію з державного реєстру речових прав, також отримувати інші дозволи, довідки, проводити будь які переговори та узгодження, вирішувати виникаючі спірні питання,
Вважає, що оскільки у договорах оренди відсутні її підписи та підписи ОСОБА_3 а також відсутній підпис орендаря ОСОБА_4 , зазначені договори є неукладеними.
Починаючи з 2005 року і до теперішнього часу відповідач жодного разу не платив позивачці ніякої орендної плати.
Враховуючи, що договори оренди землі не є укладеними і Фермерське господарство «Мавас» користується належними позивачці земельними ділянками без достатньої правової підстави, позивачка просить:
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с.62).
За заявою представника позивача ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2019 року Фермерське господарство "Мавас" було залучено до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідача (а.с. 74).
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Муль Т.О. позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання 16 квітня 2020 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 118).
Представник третьої особи Саратської районної державної адміністрації Одеської області Стоянова Т.А. у суді не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання 16 квітня 2020 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 122).
Відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 судові виклики надсилались за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 60, 61), однак повертались з відміткою, що повідомлення не вручено з інших причин (а.с. 93, 104, 115). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 114).
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Представник позивачки надала письмову згоду на заочний розгляд справи.
Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд приходить до висновку про наявність умов для проведення заочного розгляду даної справи.
Вислухавши представника позивачки адвоката Муль Т.О., представника Саратської РДА Стоянової Т.А., дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,00 га, розташованої на території Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 841071, виданого 15 серпня 2005 року на підставі розпорядження Саратської РДА від 20 квітня 2005 року № 148/А-05 (а.с. 8).
Крім того, матері позивачки ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 7,14 га, розташована на території Світлодолинської сільської ради Саратського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 841070, виданого 15 серпня 2005 року на підставі розпорядження Саратської РДА від 20 квітня 2005 року № 148/А-05 (а.с. 22).
На підставі довіреностей, посвідчених 10 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Муль Н.С. та зареєстрованих за реєстровими номерами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уповноважили ОСОБА_2 від їхнього імені вчинити будь-які правочини, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, щодо належних їм земельних ділянок розміром 7,0 га (державний акт серії ЯА № 841071) та розміром 7,14 га (державний акт серія ЯА № 841070) для чого надали їй право представляти їх інтереси з усіма необхідними повноваженнями у відповідних органах, зокрема нотаріату, органах місцевого самоврядування, подавати від їх імені необхідні документи, заяви, одержувати документи, а також належні їм за правочинами гроші, підписувати документи та правочини, сплачувати необхідні платежі, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цих довіреностей (а.с.15, 25).
Законом України № 3415-IV від 09.02.2006 пункт 15 розділу X "Перехідні положення"
Земельного кодексу України було доповнено абзацом такого змісту: угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої абзацом першим цього пункту, в частині відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв), а так само в частині передачі прав на відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)".
Отже вищевказані довіреності на імя ОСОБА_2 є недійсними з моменту їх посвідчення.
В договорі оренди землі від 01 січня 2009 року зазначено, що сторонами договору є позивачка ОСОБА_1 , від імені якої за довіреністю від 10 жовтня 2005 року, діяла ОСОБА_2 , та відповідач ФГ «Мавас». Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянку площею 7,00 га ріллі. Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 50 років. Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2100 гривень, строки розрахунку не пізніше 1 грудня поточного року. Пунктом 43 договору зазначено, що державну реєстрацію договору провів Саратський РВ ОРФДН «Центр ДЗК». Невід`ємною частиною договору є державний акт серії ЯА № 841071 від 15.08.2005 р. Від імені орендодавця ОСОБА_1 договір підписано ОСОБА_2 , від імені ФГ «Мавас» договір не підписаний.
Акт прийому- передачі земельної ділянки площею 7,00 га, яка розташована в масиві № НОМЕР_3 під № НОМЕР_4 , в натурі (на місцевості) не містить дати та підпису ОСОБА_1 (а.с.21).
Згідно договору оренди землі від 01 січня 2009 року, сторонами договору є ОСОБА_3 , від імені якої за довіреністю від 10 жовтня 2005 року діяла ОСОБА_2 , та відповідач ФГ «Мавас» Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянку площею 7,14 га ріллі. Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 50 років. Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2100 гривень, строки розрахунку, не пізніше 1 грудня поточного року. Пунктом 43 договору зазначено, що державну реєстрацію договору провів Саратський РВ ОРФДН «Центр ДЗК». Невід`ємною частиною договору є державний акт серії ЯА № 841071 від 15.08.2005 р. Від імені орендодавця ОСОБА_3 договір підписано ОСОБА_2 , від імені ФГ «Мавас» договір не підписаний.
Акт прийому-передачі земельної ділянки площею 7,14 га, яка розташована в масиві № НОМЕР_3 під № НОМЕР_5 , в натурі (на місцевості), не містить дати, та підпису ОСОБА_3 (а.с.30).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с 31).
Згідно із ст.11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями ч.2 ст.631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Позивачка відповідно до обраного нею способу захисту порушених прав посилається на те, що вона та її матір не підписували договори оренди земельних ділянок, які від її імені підписала ОСОБА_2 та не надавали відповідачці ОСОБА_2 доручення укладати від їх імені договір оренди, волевиявлення укладати зазначені правочини у них не було; представником ФГ "Мавас" зазначений договір не підписано.
Ствердження позивачки про те, що орендну плату від відповідача вона жодного разу не отримувала, відповідачами не спростовані.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
За змістом ст. 93 ЗК України та ст.1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду землі" об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, з-поміж іншого, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
При цьому згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.
Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, надавши оцінку всім належним і допустимим доказам, суд приходить до висновку, що договори оренди є неукладеними, та на даний час ФГ «Мавас» безпідставно використовує земельні ділянки позивачки.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує. що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Статтею 90 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, з-поміж іншого, мають право самостійно господарювати на землі, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
За положеннями частини 1 ст .1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом пункту 2 частини 3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Судом встановлено, що відповідач ФГ «Мавас» отримав земельні ділянки з порушенням норм земельного та цивільного законодавства, у зв`язку з чим це майно перебуває у відповідача поза волею власника земельних ділянок, тобто ОСОБА_1 . За таких обставин порушене право приватної власності ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом повернення їй спірних земельних ділянок.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Таким чином вимоги позивачки щодо скасування державної реєстрації договорів оренди землі підлягають задоволенню.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 16 серпня 2019 року позивачку ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору в розмірі 4843,27 гривень (а.с. 62-63).
У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ФГ "Мавас" на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4843,27 гривень.
Керуючись ст.ст. 2-15, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289,354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Директора фермерського господарства "Мавас" Дерій Олега Олександровича, ОСОБА_2 , Фермерського господарства "Мавас", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Саратська районна державна адміністрація Одеської області, про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складення повного рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складене 29 квітня 2020 року.
Суддя А. І. Бучацька