Номер провадження: 22-ц/813/2104/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 974/29381/19

Номер провадження: 22-ц/813/2104/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» - Манюта Сергій Васильович, 2) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» - Манюти Сергія Васильовича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою представником адвокатом Шевчук Вікторією Володимирівною, на ухвалу Київського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Калініченко Л.В. 04 грудня 2019 року, про забезпечення позову,

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47792349, від 16.07.2019 року, на підставі якого зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю дій державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» - Манюти С.В.щодо вчинення реєстраційних дій, які мають наслідком набуття права власності на спірне майно за відповідачем - ПАТ «Дельта Банк»(а. с. 1 - 7).

Одночасно з позовною заявою від адвоката Мутафа В.А., діючого від імені ОСОБА_1 , до суду першої інстанції була надана заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення вищенаведеного позову шляхом: 1) накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; 2) встановлення заборони державним реєстраторам та нотаріусам здійснювати реєстрацією права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивачу на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

12.07.2019 року на підставі рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» - Манюти С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47792349 від 16.07.2019 року, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вищевказану квартиру за ПАТ «Дельта Банк» ().

Вказане рішення державного реєстратора Попов Г.М. вважає незаконним, підлягаючим скасуванню, що стало підставою для звернення до суду з вищенаведеним позовом.

В якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає, що на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщена публічна інформація про аукціон з продажу спірної квартири, що відбудеться 04.12.2019 року (лот №GL22N013731).

Отже, представник позивача вважає, що є об`єктивні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову унеможливить виконання майбутнього рішення суду у разі можливого задоволення позовних вимог, чим будуть значно порушені права та інтереси позивача (а. с. 40 - 41).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року вищенаведене клопотання про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, а саме: 1) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101; 2) встановлено заборону відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією права власності стосовно квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а. с. 51 - 56).

В апеляційній скарзі АТ «Дельта Банк»просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог вказаної заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на невідповідність оскарженого судового рішення вимогам норм процесуального права з підстав прийняття ухвали про забезпечення позову під час наявності законодавчої заборони накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно та грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Між тим, 15.04.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява адвоката Мутафа В.А., діючого від імені ОСОБА_1 , про відкладення, призначеного на 16.04.2020 року, розгляду справи.

Апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Матеріалами справи не підтверджується наявність електронного цифрового підпису у вищевказаній заяві про відкладення розгляду справи. Крім того, вказана заява про відкладення розгляду справи містить відомості щодо відсутності електронного цифрового підпису цієї заяви.

Від АТ «Дельта Банк» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Дельта Банк», в якій окрім вимоги щодо розгляду справи за відсутності представника АТ «Дельта Банк», заявник просить апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог вказаної заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частин першої, другої статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, наявність клопотання АТ «Дельта Банк» про розгляд справи за відсутності його представника, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим відхилити клопотання адвоката Мутафа В.А., діючого від імені ОСОБА_1 , про відкладення, розгляду справи, розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині встановлення заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією права власності стосовно квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, відповідає вищевказаним вимогам законодавства.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що вжиття вищенаведених заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу(а. с. 51 - 56).

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову адвокат Мутаф В.А., діючий від імені ОСОБА_1 , зазначив, що ПАТ «Дельта Банк» вчинив дії спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 шляхом реалізації її на аукціоні, який мав відбутися 04 грудня 2019 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що оскільки предметом позову є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, тобто існує спір про право, а у випадку можливого задоволення позову право власності ПАТ «Дельта Банк» на спірну квартиру перестане існувати, доводи заяви про необхідність і доцільність забезпечення позову шляхом заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією права власності стосовно спірної квартири є обґрунтованими.

Таким чином, обґрунтованими та правильними є висновки суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності на спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскарженої ухвали у вищевказаній частині вимогам процесуального права з підстав постановлення ухвали про забезпечення позову під час наявності законодавчої заборони на накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно та грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що ухвалою суду першої інстанції було заборонено суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати будь-які дії пов`язані саме з державною реєстрацією права власності стосовно квартири АДРЕСА_1 , а не накладено арешт на нього, як зазначено в пункті 4 частини першої статті 150 ЦПК України на який посилається апелянт.

Доводи апелянта про те, що згідно п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації Банку накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції було заборонено відповідним суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності стосовно спірної квартири.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2020 року по справі № 303/7174/18 (провадження № 61-17202ск19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту зокрема на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За правилами, передбаченими пунктом сьомим частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Суд першої інстанції на вищенаведені вимоги діючого законодавства уваги не звернув. Оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 постановив з порушенням вищенаведених приписів пункту четвертого частини першої статті 150 ЦПК України, пункту сьомого частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, не мають наслідком скасування ухвали у повному обсязі.

Таким чином, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову в частині накладення арешту на вищевказану квартиру, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, за вищевказаного обґрунтування.

В решті ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником адвокатом Шевчук Вікторією Володимирівною, задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2019 року про забезпечення позову в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101, - скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви адвоката Мутафа Володимира Андрійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна101 відмовити.

В решті ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. М. Таварткіладзе

С. О. Погорєлова