Справа № 638/5283/17
Провадження № 2/638/2003/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретарів Голуб Ю.О., Скрипаченко В.Р., Котяш Н.В., Кириллової К.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Раковиц Г.П. , Шемелюка В.О. , Сукорянського Є.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції між Дзержинським районним судом м. Харкова та Господарським судом м. Києва цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товаристава з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.12.2013 року ним придбано планшет марки SAMSUNG модель GT-N8000 в магазині побутової техніки ТМ «Ельдорадо» ТОВ «Дієса» магазин 143, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул..23 Серпня, 43 за 4999,00 грн. Крім цього, між сторонами також було укладено договір про прийняття продавцем додаткових обов"язків на приданий споживачем товар. В процесі експлуатації планшету виникали проблеми, внаслідок чого позивач був вимушений тричі звертатись з питанням гарантійного ремонту, який було проведено ТОВ «Крок-ТЦ», однак 05.05.2016 року після чергової проблеми в роботі планшету, ТОВ «Крок-ТЦ» було видано Акт про неремонтнопридатність виробу. На підставі викладеного позивач звертався до відповідача з вимогою про заміну неякісного товару з істотними недоліками. Відповідач листом від 10.05.2016 року запропонував йому вибрати іншу модель з аналогічними характеристиками з тієї ж товарної групи, у разі вибору моделі більшої вартості - здійснити доплату. Ним вибрано модель, проте у листі від 28.09.2016 року відповідач зазначив, що даний товар відсутній у продажу і запропонував здійснити обмін товару з недоліками на товар аналогічної марки належної якості. На що позивач відмовився листом від 04.10.2016 року, оскільки їх технічні характеристики не відповідали тому товару, який він придбав. Крім того, у зв`язку із про строчкою виконання зобов"язань по договору позивач вимагав сплати пені у розмірі 5746,74 грн. Відповідач листом від 13.10.2016 року №1 відмовився сплачувати пеню. Листом від 14.11.2016 року позивач в черговий раз попросив розглянути питання заміни товару з недоліками на інший товар з цієї товарної групи на підставі програми «Абсолютний захист» , яким не передбачено право Продавця у випадку зміни ціни на товар залишати заплачену суму незмінною. Також позивач просив при здійсненні обміну врахувати суму пені за неналежне виконання зобов`язань відповідачем за умовами договору. Листом від 21.11.2016 року №1 та листом від 02.12.2016 року №1446 відповідач запропонував здійснити доплату при обміні товару та зазначив, що на договірні відносини по програмі « Абсолютний захист» не розповсюджуються вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів» та те, що вказаною програмою не передбачено виплату пені. Листом від 09.12.2016 року відповідач повторно зазначив, що між ними існують договірні стосунки по програмі «Абсолютний захист», згідно з якого вони можуть повернути гроші згідно з чеком або провести обмін товару на такий же товар або на інший товар з доплатою. Від сплати пені відмовились. Натомість позивач листом від 12.12.2016 року вимагав від відповідача виконання умов договору по програмі «Абсолютний захист» у повному обсязі та запропонував свій варіант обміну товару. Відповідачем листом від 18.12.2016 року відмовився розглядати варіант обміну товару, запропонований позивачем і наполягав на своїх умовах обміну. На підставі викладеного вважає, що придбав товар з істотними недоліками у розумінні визначення, наданого в ст..1 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що прострочення виконання зобов`язання відповідачем складає 582 дні з 10.05.2016 року, вартість програми «Абсолютний захист» складає 1349,90 грн., а тому 3% на день пені складає 40,47 грн. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень, просить суд зобов`язати ТОВ «Дієса» здійснити обмін планшета марки SAMSUNG модель GT-N8000 серійний номер НОМЕР_1 на ноутбук; стягнути з відповідача суму прострочення виконання умов програми «Абсолютний захист» у розмірі 23 553,90 грн.; встановити ціну на придбаний позивачем планшет SAMSUNG модель GT-N8000 у розмірі не менше 9499 грн. для обміну.

Відповідачем по справі надано відзив на позовну заяву, згідно якого 07.12.2013 року у магазині «Ельдорадо» позивачем було придбано планшет SAMSUNG модель GT-N8000 вартістю 4999 грн. з гарантійним терміном тривалістю 1 рік. Крім того позивачем окрім планшету також придбана програма додаткового сервісу від магазину « Абсолютний захист» термін дії якого з 07.12.2013 року по 07.12.2016 року. Відповідно до умов Договору, споживач має право на обмін товару по закінченню строку гарантії, але протягом строку дії сертифікату на вибір - тієї ж моделі та фірми-виробника, якщо товар знаходиться в стані, який не підлягає ремонту у зв`язку з виробничим браком, або якщо товар ремонтувався три або більше рази у зв`язку з виробничим браком протягом строку дії сертифікату. Якщо дана модель більше не виробляється або не продається в торгівельній мережі «Ельдорадо», товар який не підлягає ремонту, або товар, що ремонтувався три або більше рази підлягає обміну на модель з аналогічними характеристиками рівної вартості, або товар більшої вартості з тієї ж товарної групи, при цьому різниця вартості товарів сплачується власником сертифікату. Оскільки товар,придбаний позивачем знаходився у ремонті три рази, він підпадав під вищевказані умови Договору та підлягав обміну на модель рівної вартості, або товар більшої вартості з доплатою різниці. Вказані умови були запропоновані позивачу при його зверненнях. Однак позивач не бажав проводити такий обмін та вимагав обміну на товар більшої вартості та з іншої товарної групи. Щодо сплати пені зазначає, що з моменту звернення позивача до магазину з вимогою проведення обміну йому одразу було запропоновано провести обмін товару відповідно до умов Договору, однак позивач уникав проведення даного обміну. Обмін товару неможливо провести в односторонньому порядку, для цього необхідно волевиявлення двох сторін, позивач же не обирав товар для обміну, затягуючи цей процес, тому ТОВ «Дієса» жодним чином не порушило прав позивача та готова провести обмін товару у відповідності до умов укладеного Договору. Крім того, зазначає, що за заявою позивача 27.09.2016 року була проведена позапланова перевірка інспекцією по забезпеченням захисту прав споживачів, за результатами якої порушень ТОВ «Дієса» прав позивача встановлено не було. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В подальшому представником відповідача надано до суду письмові пояснення, згідно яких відповідачем було запропоновано позивачу у вигляді кліенторієнтовного рішення вибрати інші планшети, які за своїми характеристиками є більш технічно досконалими та кращими за своїми характеристиками, а саме планшет SAMSUNG SM- T585 вартістю у період з 01.06.2016 року по 01.01.2017 року 8999,90 грн. та планшет SAMSUNG SM- T555 вартістю у період з 01.06.2016 року по 01.01.2017 року 7599,90 грн..

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позові та уточненнях до нього.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до частини 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори) (стаття 202 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 2 статті 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 628Цивільного України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пункт 7 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначає, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 07.12.2013 року між позивачем та відповідачем у справі укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є планшет SAMSUNG моделі GT-N8000 вартістю 4999 грн. з гарантійним терміном тривалістю 1 рік.

Крім того позивачем окрім планшету також придбана програма додаткового сервісу від магазину « Абсолютний захист» термін дії якого з 07.12.2013 року по 07.12.2016 року. Відповідно до умов Договору, споживач має право на обмін товару по закінченню строку гарантії, але протягом строку дії сертифікату на вибір - тієї ж моделі та фірми-виробника, якщо товар знаходиться в стані, який не підлягає ремонту у зв`язку з виробничим браком, або якщо товар ремонтувався три або більше рази у зв`язку з виробничим браком протягом строку дії сертифікату. Якщо дана модель більше не виробляється або не продається в торгівельній мережі «Ельдорадо», товар який не підлягає ремонту, або товар, що ремонтувався три або більше рази підлягає обміну на модель з аналогічними характеристиками рівної вартості, або товар більшої вартості з тієї ж товарної групи, при цьому різниця вартості товарів сплачується власником сертифікату.

В процесі експлуатації планшету виникали проблеми, внаслідок чого тричі проводився гарантійний ремонт товару, який було проведено ТОВ «Крок-ТЦ», однак 05.05.2016 року ТОВ «Крок-ТЦ» було видано Акт про неремонтнопридатність виробу.

Згідно з пунктом 22 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема, частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто, вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Відповідно до пунктів 12, 15 частини першої статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Необхідно розмежовувати права споживача, які відносяться до категорії товарів, що мають недоліки (право на безоплатне усунення недоліків товару) та до категорії товарів, що мають істотні недоліки (право на обмін товару чи розірвання договору).

Тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2018 року, справа № 661/67/16-ц, провадження № 61-2464св18.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виконавця: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно частини 9 статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Частиною 14 статті 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Пунктами 26, 28 Порядку передбачено, що гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов`язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів.

Термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина перша, третя статті 549 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою про заміну неякісного товару. Листом від 10.05.2016 року запропонував йому вибрати іншу модель з аналогічними характеристиками з тієї ж товарної групи, у разі вибору моделі більшої вартості - здійснити доплату. Ним вибрано модель, проте у листі від 28.09.2016 року відповідач зазначив, що даний товар відсутній у продажу і запропонував здійснити обмін товару з недоліками на товар аналогічної марки належної якості. Листом від 04.10.2016 року позивач відмовився, оскільки їх технічні характеристики не відповідали тому товару, який він придбав. Крім того позивач вимагав сплати пені у розмірі 5746,74 грн. Відповідач листом від 13.10.2016 року №1 відмовився сплачувати пеню.

Листом від 14.11.2016 року позивач попросив розглянути питання заміни товару з недоліками на інший товар з цієї товарної групи на підставі програми «Абсолютний захист» , яким не передбачено право Продавця у випадку зміни ціни на товар залишати заплачену суму незмінною. Також позивач просив при здійсненні обміну врахувати суму пені за неналежне виконання зобов`язань відповідачем за умовами договору.

Листом від 21.11.2016 року №1 та листом від 02.12.2016 року №1446 відповідач запропонував здійснити доплату при обміні товару. Листом від 09.12.2016 року відповідач повторно зазначив, що між ними існують договірні стосунки по програмі «Абсолютний захист», згідно з якого вони можуть повернути гроші згідно з чеком або провести обмін товару на такий же товар або на інший товар з доплатою. Від сплати пені відмовились. Натомість позивач листом від 12.12.2016 року запропонував свій варіант обміну товару. Відповідач листом від 18.12.2016 року відмовився розглядати варіант обміну товару, запропонований позивачем і наполягав на своїх умовах обміну.

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ «Дієса» на підставі заяви ОСОБА_1 з приводу обставин, викладених у позовній заяві, за результатами якої складено Актом №443 від 27.09.2016 року. Згідно вказаного акту порушень ТОВ «Дієса» вимог законодавства не встановлено.

Порушень ТОВ «Дієса» вимог законодавства про захист прав споживача ОСОБА_1 не встановлено також судом.

Крім того, на виконання укладеного між позивачем та відповідачем договору «Абсолютний захист» ТОВ «Дієса» було запропоновано позивачу інший товар у відповідності до вимог укладеної угоди, однак позивач не скористався передбаченим договором правом на обміну товару на модель з аналогічними характеристиками рівної вартості, або товар більшої вартості з тієї ж товарної групи зі сплатою різниця вартості товарів.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст..82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 50, 57, 60, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товаристава з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті та проголошено у присутності позивача та представника відповідача.

Повний текст рішення буде виготовлено 10.03.2020 року.

Головуючий: суддя