ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2872/20 Справа № 199/3282/19 Головуючий у першій інстанції: Якименко Л. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання про закриття апеляційного провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року провадження у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2020 року за вказаною вище апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження (а.с. 102) та ухвалою цього ж суду від 09 січня 2020 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року призначено до розгляду (а.с. 103).

Детально дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він 01.09.2004 року придбав квартиру АДРЕСА_1 . Придбану квартиру позивач має намір використовувати для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. На даний час позивач вимушений проживати у іншому місці, оскільки у квартирі зареєстрований та проживає відповідач. Позивач в усному порядку неодноразово звертався до відповідача з вимогою про виселення, але він щоразу категорично відмовлявся виселятися з квартири та змінювати місце своєї реєстрації. 04.04.2019 року на адресу відповідача було направлено лист з вимогою виселитися з квартири, яка є власністю позивача у семиденний строк з дня отримання листа. Однак відповідач так і не звільнив квартиру. Договір оренди, найму житла між сторонами не укладався. Отже, відповідач незаконно проживає у квартирі та підлягає виселенню, оскільки перешкоджає позивачу реалізувати своє право на проживання і користування квартирою, яка є власністю позивача. Тому позивач просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з моменту реєстрації права власності на ім`я ОСОБА_2 ; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаної квартири без надання іншого житла.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05.09.2019 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №1887 (а.с. 77).

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2004 року позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 01.09.2004 року, укладеного між ТОВ фірма «АКВА» та ОСОБА_2 , що посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-3963 (а.с. 5).

Належність ОСОБА_2 на праві власності зазначеної вище квартири підтверджується також копією інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №162018659 від 03.04.2019 року (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За змістом статей 64, 156 ЦК Української РСР правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 31 липня 1992 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом РАЦС виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 31.07.1992 року (а.с. 95).

Згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. від 19.12.2019 року №214/01-16 повідомлено, що відповідно до спадкової справи №22/2019, відкритої 19 грудня 2019 року, спадкоємцем ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98).

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч. 2 ст. 362 ЦПК України).

Позов у даній справі пов`язаний, насамперед, з особистими правами самого позивача, оскільки ОСОБА_2 звертався з вимогами про усунення перешкод (в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням), які чинились відповідачем саме йому, власнику ОСОБА_2 , а не його правонаступнику ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, встановивши, що позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; враховуючи що предмет спору, а саме усунення перешкод в користуванні власністю, нерозривно пов`язане з особою померлого; спірні правовідносини не допускають правонаступництва, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Викладені вище висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05.12.2018 року у справі №185/4881/16-ц (провадження №61-37866св18).

Колегія наголошує, що ОСОБА_1 , на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлена можливості звернення до суду з власним позовом до відповідача ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 362 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді