Справа № 459/1422/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/2908/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - комунальне підприємство «Червонограджитлокомунсервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдану залиттям її квартири майнову шкоду в розмірі 13570 грн. 60 коп., з яких: 12146 грн. - вартість відновлювального ремонту квартири, 193 грн. 40 коп. - понесені витрати по оплаті послуг за складання дефектного акту, 1231 грн. 20 коп. - понесені витрати на виготовлення кошторисної документації з розрахунку вартості відновлювальних ремонтних робіт, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 - власником квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, яка знаходиться поверхом вище над її квартирою.

27.02.2018 року, у зв`язку з технічними несправностями бойлера у квартирі відповідача ОСОБА_1 , в якій на той час проживала відповідач ОСОБА_3 , відбулось залиття квартири позивача, внаслідок чого пошкоджено стелю, стіни та підлогу в окремих кімнатах її квартири, про що працівниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» складено дефектний акт, однак, на вимогу позивача відповідачі в добровільному порядку не відшкодували завдані їй матеріальні збитки.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 13570 грн. 60 коп. на відшкодування майнової шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 1409 грн. 60 коп. судових витрат.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його змінити в частині визначення розміру майнової шкоди, стягнувши з нього у користь позивача лише 4255 грн.

Апелянт вважає, що суд не в повній мірі з`ясував усі обставини справи та допустив порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що факт залиття, характер залиття та його причини, завдана майнова шкода та наслідки мають бути зафіксовані актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи, на базі якого вже готується дефектний акт на ремонт квартири, який стає основою розроблення кошторисної документації на усунення пошкоджень, однак, огляд квартири було проведено у його відсутності.

Крім того, апелянт звертає увагу, що судом двічі стягнуто з нього кошти за розроблення кошторисної документації, оскільки вартість її розроблення вже закладена у самому кошторисі (пункт 2 глави 12 зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта), також безпідставно стягнуто 1500 грн. на зазначені в локальному кошторисі загальновиробничі витрати, оскільи позивач ремонтних робіт не проводила і договір на виконання таких робіт відсутній.

Також зазначає, що за об`ємом пошкоджень дефектний акт суттєво відрізняється від акту про залиття квартири, зокрема, вважає безпідставними проведення ремонтних робіт у кухні на загальну суму 3282 грн. (заміна шпалер на стінах; заміна меблевих кухонних дверцят; заміна кухонної стільниці) та у спальній кімнаті на загальну суму 1957 грн. (розбирання та улаштування покриття підлоги з ламінату, бувшого в експлуатації, з додаванням 2,6 кв.м. нового матеріалу; улаштування плінтусів полівінілхлоридних).

Апелянт зазначає, що позивач просила присудити їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн., стягнувши з кожного відповідача по 2500 грн., а тому суд, стягнувши з нього 3000 грн., вийшов за межі позовних вимог, однак, згідно прохальної частини апеляційної скарги, апелянт оскаржує рішення лише в частині визначення розміру майнової шкоди.

Крім цього, вважає, що суд неправильно вирішив питання розподілу судових витрат, без урахування принципу пропорційності.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з розпорядженнями голови Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року №05.25/2020 та 31 березня 2020 року №05.25/2020, на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 24 квітня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів.

Однак, зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.04.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 24.04.2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої вказаної статті, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною третьою статті 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, однак, за вимогами частини четвертої цієї статті, власність зобов`язує.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, яка знаходиться над квартирою позивача.

Факт залиття квартири у зв`язку з технічною несправністю крану на електричному бойлері у квартирі АДРЕСА_2 визнається самим відповідачем та підтверджується актом «Червонограджитлокомунсервіс» про залиття квартири.

Згідно з актом про залиття квартири, сліди залиття у квартирі АДРЕСА_1 виявлено на кухні, коридорі, ванній кімнаті, житловій кімнаті.

У дефектному акті зазначено найменування робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень, виявлених у квартирі позивача внаслідок її залиття.

Безпідставними є доводи апелянта про суттєві розбіжності між актом та дефектним актом, оскільки всі зазначені у дефектному акті ремонтні роботи стосуються проведення їх лише у тих кімнатах, у яких виявлено сліди залиття, зафіксовані в акті.

Згідно з кошторисною документацією на ремонт квартири АДРЕСА_1 , виготовленою ВП «ПКБ» ДП «Львіввугілля», вартість ремонту цієї квартири станом на 26.03.2018 року становить 12146 грн.

При цьому, як правильно зазначив апелянт, до вартості ремонту включено вартість виготовлення кошторисної документації (1026 грн.), яку позивач сплатив у розмірі 1231 грн. 28 коп. і просить стягнути окремо, згідно квитанції від 28.03.2018 року, а тому загальний розмір майнового відшкодування, присуджений позивачу, необхідно зменшити з 13570 грн. 60 коп. до 12544 грн. 60 коп., відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

В решті висновки суду по суті вирішення спору в оскаржуваній частині рішення відповідають наведеним вище нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, які суд встановив, надавши належну правову оцінку доказам, дослідженим у судовому засіданні, а тому в іншій частині оскаржуване рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням вимоги майнового характеру за наслідками розгляду справи апеляційним судом (92%), визначений судом першої інстанції розмір судового збору за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 у користь позивача, необхідно змінити, зменшивши його із 1409 грн. 60 коп. до 1268 грн. 64 коп.

При визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у користь позивача, апеляційний суд вирахував сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 84 грн. 58 коп. за частину позовних вимог майнового характеру, у задоволенні яких відмовлено позивачу за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції (8%).

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, також підлягає зміні.

В іншій частині доводи апелянта є безпідставними і не підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року в частині визначення розміру майнової шкоди та судових витрат по сплаті судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 , змінити, зменшивши розмір майнової шкоди до 12544 гривень 60 копійок і зменшивши розмір судового збору до 1268 гривень 64 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.