Номер провадження: 22-ц/813/1772/20
Номер справи місцевого суду: 497/970/19
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомарецкого М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року до Болградського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що донька буде повнолітньою і після школи продовжує навчання продовжує навчання у вищому навчальному закладі, на денному відділенні, контрактної форми навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги яку вона визначила в розмірі не менш ј частки всіх видів його доходу, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 1-10).

02.08.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в кому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 25-40).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року (суддя Кодінцева С.В.) позовні вимоги вирішено задовольнити. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати звернення; до суду 01.07.2019 року і до закінчення навчання в Одеському медичному інституті Міжнародного гуманітарного університету 30.06.2022 року (а.с 60-61).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 01.10.2019 року засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу. В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не були об`єктивно з`ясовані обставини, які викладені у відзиві, надано перевагу одним доказам і жодним чином не обґрунтовано, не взято до уваги інших доказів. Скаржник звертає увагу на те, що в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина від другого шлюбу з ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , що відповідно повинно бути враховано судом при визначенні розміру аліментів. Також, апелянт знаходиться на довічному пенсійному забезпеченні за вислугою років, що являється єдиним його джерелом доходу. Жінка ОСОБА_4 знаходиться в пошуку роботи, тому не в змозі підтримувати матеріальний стан сім`ї. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп. (а.с. 67-78).

26.01.2020 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач зазначає, що донька буде повнолітньою і після школи продовжує навчання продовжує навчання у вищому навчальному закладі, на денному відділенні, контрактної форми навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Також позивач наполягає на існуванні у скаржника доходів, що дозволяють йому надавати їх дочці матеріальну допомогу. Фактично, наведена у відзиві позиція позивача збігається з її позицією, викладеною у позовній заяву та висловленою у процесі розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог та визначення на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати звернення до суду 01.07.2019 року і до закінчення навчання 30.06.2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є дієздатною, працездатною людиною, а докази які б спростували вказане в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , приєднаної до матеріалів справи (а.с.6).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент розгляду справи ОСОБА_3 продовжує навчання, є студенткою, денної форми навчання в Одеському медичному інституті Міжнародного Гуманітарного університету, про що свідчить довідка №74/2018 від 05.09.2018 року. Строк навчання до 30.06.2022 року (а.с.8). Навчається на контрактній формі. За навчальний 2018-2019 рік позивач сплатила за контракт 13 800.00 гривен (а.с.10) та 8075.00 гривен за проживання доньки в гуртожитку (а.с.10). Таким чином, за навчальний 2019 - 2020 рік позивач сплатила 25 000.00 гривен (а.с.46).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером (а.с.31), та отримує пенсію в розмірі 3 847,98 грн. (а.с.47), на його утриманні знаходиться син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 30). Дружина відповідача ОСОБА_4 офіційно не працює, доходів не має (а.с.49).

Відповідно до ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримує пенсію в розмірі 3 847,98 грн., 50 відсотків від якої становить 1 923,99 грн. (сума на яку не може бути проведене примусове стягнення).

На утриманні у відповідача знаходиться дитина віком до 6 років, мінімальний прожитковий мінімум на яку з 01 липня 2019 року становить 1 699 грн., відповідно до ЗУ «Про прожитковий мінімум» та ЗУ «Про Державний бюджет України».

Суд першої інстанції, посилаючись на дієздатність, працездатність та відсутність пояснень відповідача щодо перешкод у працевлаштуванні, дійшов передчасного висновку щодо його можливості надати матеріальну допомогу повнолітній дочці, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача виключно виходячи з критерієм його працездатності. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права нікого не можуть приневолювати до примусової чи обов`язкової праці. Ст. 43 Конституції України встановлює, що використання примусової праці забороняється. Відповідно до ч. 1, 2 ст.3 ЗУ «Про зайнятість населення» кожен має право на вільно обрану зайнятість, добровільна незайнятість особи не може бути підставою для притягнення її до відповідальності. Таким чином, кожен громадянин України може працювати або не працювати. Крім того, передбачено вільний вибір трудової діяльності. Одночасно виходячи

зі ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за якою пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, та в контексті цієї справи, можливість відповідача працювати сама по собі не може бути самостійною підставою для покладення на нього такого обов`язку для сплати аліментів на повнолітню дитину. При цьому попри існування потенційної можливості відповідача знайти джерело доходу для виплати аліментів факт його спроможності утримувати повнолітню дочку на час розгляду даної справи не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Дійсно, у відповідності до положень ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч. 1 ст. 27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. З урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов`язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім малолітньої дитини визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов`язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Тобто вказаний обов`язок відповідача щодо надання утримання малолітній дитині є безумовним, на відміну від обов`язку надання утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання, що здійснюється за умови можливості платника надавати таку допомогу, що доведеною не є. Відтак, враховуючи доводи апеляційної скарги та наявні матеріали справи, зокрема, витрати позивачки на утримання дочки, дохід відповідача, утримання малолітньої дитини від другого шлюбу, якій відповідач зобов`язаний забезпечити прожитковий мінімуму одноособово (оскільки мати дитини, його дружина тимчасово не працює) апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу в задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 224,99 грн (1 923,99 грн. - 1 699 грн) двісті двадцять чотири гривні дев`яносто дев`ять копійок) щомісячно починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання третьою особою, оскільки встановлений судом першої інстанції їх розмір 1/4 частини його доходу вочевидь не відповідає наявному доходу відповідача та йому можливості надавати допомогу повнолітньої дитині (з врахуванням відсутності доказів про інші джерела доходу).

Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо не впевненості скаржнику у тому яким чином ОСОБА_2 буде використовувати сплачені ним аліменти, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України в редакції Закону № 2475-VІІІ від 03.07.2018 р. контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в м. Києві та м. Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Таким чином, у разі наявності у скаржника сумнівів, щодо цільового використання сплачуваних ним аліментів, він може звернутись із заявою до органу опіки та піклування щодо наявності факту нецільового використання коштів.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області від 13.09.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 26.05.1999 року, аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі по 224,99 грн (двісті двадцять чотири гривні дев`яносто дев`ять копійок) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 01.07.2019 року і до закінчення навчання в Одеському медичному інституті Міжнародного гуманітарного університету 30.06.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області від 13.09.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 179,65 гривен.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області від 13.09.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 796,61 гривень за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький