ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2076/20 Справа № 203/1876/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в особі головного редактора ОСОБА_19, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірної інформації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в травні 2019 року йому знов стало відомо з мережі інтернет про поширення стосовно нього неправдивої та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ», у загальному доступі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року опублікована та поширена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23».

В даній статті головним редактором/редактором «ЦЕНЗОР.НЕТ» зазначено недостовірну та неправдиву інформацію стосовно нього, яка принижує його честь та ділову репутацію, а саме: «Філарет нагородив кримінального авторитета ОСОБА_4 »; « ОСОБА_5 , відомого як кримінальний авторитет ОСОБА_5» ; «нагадаємо, під час підписання Томосу про автокефалію Православної церкви України в Стамбулі був присутній дніпровський бізнесмен ОСОБА_6 , якого ЗМІ називали кримінальним авторитетом на прізвисько ОСОБА_5»; «На думку головного редактора ОСОБА_19 , резонанс виник не через те, що ОСОБА_8 ступив на шлях виправлення, не тому, що він фінансує різні релігійні конфесії і благодійні фонди, а тому, що він вирішив напрацьовані зв`язки конвертувати в політичну кар`єру, стати публічною особою держави - але при цьому правоохоронні органи розглядають його не як «колишнього» «авторитета», а як «діючого»; «Водночас, суд оштрафував ОСОБА_19 на 357 тис. грн. за публікацію в соцмережах, де міститься фотографія президента ОСОБА_20 і кримінального авторитета ОСОБА_5 ».

На власній сторінці громадянки ОСОБА_3 в мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_4 з дописом була опублікована та поширена стаття інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23», а саме: «Все знают в городе что ОСОБА_6 можно сказать «прикармливал» чиновников из госадминистрации области и правоохранителей а теперь смотрю и УПЦ прикармливает. Интересно, очередная отмывка денег???? Хотя какие вопросы, и так все понятно. Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежавших этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход. Именно поэтому уголовные дела против « ОСОБА_5 » либо не возбуждались, либо закрывались. Спасибо издательству Цензор.нет, они единственные кто открывает обществу глаза на происходящее в нашем городе».

Вважає, що вищевказані твердження відповідачів у мережі Інтернет на сайті інтернет-видання «ЦЕНЗОР.НЕТ» та в мережі Facebook є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та не мають підтвердження жодними засобами доказування. Так, він ніколи не притягався до кримінальної відповідальності та ніколи не був засуджений, не є кримінальним авторитетом та не має прізвиська « ОСОБА_5 », нікого не «прикормлював» та не є «бандитом», як про це зазначено та поширено відповідачами. Висловлюючись проти нього в негативному світі, без жодного доказу, відповідачі доводять до відома громадськості недостовірну та неправдиву інформацію, яка порочить його чесне та благородне ім`я, робить його в очах оточуючих людей та соціуму недобропорядною людиною, якою він ніколи не був.

Крім того посилався на те, що в 2009 році ОСОБА_11 , будучі на посту міністра МВС України, висловлювався на його адресу без жодних доказів та казав, що він є «кримінальним авторитетом». В зв`язку з цим, він звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації (справа №2-1639/2010), за наслідками розгляду якого суд зобов`язав ОСОБА_12 спростувати викладену інформацію.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2010 року було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2010 року. Таким чином, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено, що ОСОБА_2 не є «кримінальним авторитетом» та не має прізвиська « ОСОБА_5 », раніше не засуджений.

Відповідачу-1 було відомо про прийняття Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська рішення про визнання такими, що не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію, поширені відповідачем відомості про те, що « ОСОБА_6 відомий в кримінальних колах як « ОСОБА_5 , «керівник організованого злочинного групування», «кримінальний авторитет». Про це свідчить опублікована 03.02.2019 року на інтернет-порталі «ЦЕНЗОР.НЕТ» стаття, а також подана 20.03.2019 року представником відповідача-1 апеляційна скарга на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2018 року. Проте, вказаний відповідач не виконує рішення судів та продовжує нехтувати правовими нормами, публікувати недостовірну та неправдиву інформацію про нього.

Він є засновником та керівником Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд ОСОБА_6 «СОЛІДАРНІСТЬ», який займається благодійною діяльністю та надає благодійну допомогу незахищеним верствам населення, дітям сиротам та позбавленим батьківського піклування, закладам освіти та охорони здоров`я, організаціям захисту зазначених осіб. Підтвердженням чого є різноманітні листи подяки та грамоти. Таким чином, недостовірна інформація з боку відповідачів, розповсюджена в мережі Інтернет, викликала негативні наслідки для нього, оскільки ця недостовірна інформація була переглянута необмеженою кількістю користувачів Інтернет. В очах оточуючих, у т.ч. його сім`ї, друзів, знайомих, сформувалось негативне враження його поведінки та оцінки його людських, ділових та професійних якостей, що носить негативний характер та принижує честь, гідність та ділову репутацію. Висвітлення його особи в негативному світлі, твердження про його причетність до «кримінального світу», що він має прізвисько « ОСОБА_5 », є «бандитом», в очах оточуючих громадян ганьбить його моральні якості та етичні принципи, знижує суспільну оцінку його моральних, духовних та професійних якостей як члена суспільства.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію:

- що опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23», де зазначено, що ОСОБА_2 - « Філарет нагородив кримінального авторитета ОСОБА_5» ; « ОСОБА_5 , відомого як кримінальний авторитет ОСОБА_5»; «в Стамбулі був присутній дніпровський бізнесмен Олександр ОСОБА_6, якого ЗМІ називали кримінальним авторитетом на прізвисько ОСОБА_5»; «але при цьому правоохоронні органи розглядають його не як «колишнього» « авторитета », а як «діючого»; «фотографія президента ОСОБА_20 і кримінального авторитета ОСОБА_5 »;

- що поширена ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянкою ОСОБА_3 в мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_24 на власній сторінці із дописом до статті «ІНФОРМАЦІЯ_23», де в допису до статті зазначено, що « ОСОБА_6 «прикармливал» чиновников из госадминистрации, а теперь смотрю и УПЦ прикармливает»; « Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежавших этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход»; « Именно поэтому уголовные дела против « ОСОБА_5 » либо не возбуждались, либо закрывались. Спасибо издательству Цензор.нет, они единственные кто открывает обществу глаза на происходящее в нашем городе».

Також позивач просив зобов`язати інтернет-портал "ЦЕНЗОР.НЕТ" в особі головного редактора/редактора ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на головній сторінці інтернет-порталу « ЦЕНЗОР .НЕТ» ( http://censor.net.ua/) спростування під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_25 », а саме, що «Інформація, поширена про ОСОБА_2 , що міститься в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23», а саме, що: « ОСОБА_2 є кримінальним авторитетом на прізвисько ОСОБА_5», «правоохоронні органи розглядають його не як «колишнього» «авторитета», а як «діючого», є недостовірною та не відповідає дійсності; зобов`язати ОСОБА_3 протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на власній сторінці в мережі Facebook. com спростування під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_25 » наступного змісту, а саме: що: «Інформація, поширена про ОСОБА_2 , що міститься в дописі до статті «ІНФОРМАЦІЯ_23», а саме, що: « ОСОБА_6 «прикармливал» чиновников, а теперь УПЦ»; є бандитом, має прізвисько ОСОБА_5» - є недостовірною та не відповідає дійсності.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь з інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в особі головного редактора/редактора ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , інформацію:

- що опублікована ІНФОРМАЦІЯ_14 на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де зазначено, що: « Филарет наградил криминального авторитета ОСОБА_5 …»; « ОСОБА_6 , известный как криминальный авторитет ОСОБА_5… »; «…но при этом правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» « авторитета », а как «действующего»».

- що поширена ІНФОРМАЦІЯ_24 о 10-24 г. ОСОБА_3 в мережі Facebook на власній сторінці, в її коментаріях до статті «ІНФОРМАЦІЯ_23 » зазначено, що: «… ОСОБА_6 можно сказать «прикармливал» чиновников..., а теперь смотрю и УПЦ прикармливает.»; « Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежащих этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход. Именно поэтому уголовные дела против « ОСОБА_5» либо не возбуждались, либо закрывались. ».

Зобов?язано інтернет-портал «ЦЕНЗОР.НЕТ» в особі головного редактора/редактора ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на головній сторінці інтернет-порталу « ЦЕНЗОР .НЕТ» (http://censor.net.ua/ ) спростування під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_25 », а саме, що «Інформація, поширена в статті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_18 «правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» « авторитета », а как «действующего» - є недостовірною та не відповідає дійсності.

Зобов`язано ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) протягом 10 днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили опублікувати на власній сторінці в мережі Facebook. com спростування під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_25 », а саме: що: «Інформація, поширена про ОСОБА_2 , що міститься в коментаріях до статті « ІНФОРМАЦІЯ_6 », зокрема, що: « ОСОБА_6 «прикармливал» чиновников..., а теперь… и УПЦ»; є бандитом, має прізвище ОСОБА_5 » - є недостовірною та не відповідає дійсності.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог до інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в особі головного редактора/редактора ОСОБА_1 відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що інтернет-портал «ЦЕНЗОР.НЕТ» не є юридичною або фізичною особою, тому вважає такий портал в його особі неналежним відповідачем у справі.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч.1 ст.201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Частинами 1,4,5,6,7 ст.277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 22 Закону України «Про інформацію» визначено, що масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Статтями 27, 28 Закону України «Про інформацію» встановлено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України, а також визначено, що інформація не може бути використана для посягання на права і свободи людини.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як роз`яснено судам в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

В п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року роз?яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» було опубліковано статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_18 ».

В тексті вказаної статті, окрім іншого, було зазначено, що: « ОСОБА_6 , известный как криминальный авторитет ОСОБА_5, награжден Орденом Святого Архистратига Михаила І -й степени»; « По мнению главреда ОСОБА_18 , резонанс возник не из-за того, что ОСОБА_8 встал на путь исправления, не потому, что он финансирует различные религиозные конфессии и благотворительные фонды, а потому, что он решил наработанные связи конвертировать в политическую карьеру, стать публичным лицом государства - но при этом правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» «авторитета», а как «действующего».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянкою ОСОБА_3 в мережі Facebook на власній сторінці, в її коментаріях до статті « ІНФОРМАЦІЯ_23 », що була опублікована на інтернет-порталі « ЦЕНЗОР .НЕТ», було зазначено, що: «Все знают в городе что ОСОБА_6 можно сказать «прикармливал» чиновников из госадминистрации области и правоохранителей, а теперь смотрю и УПЦ прикармливает.»; « Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежащих этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход. Именно поэтому уголовные дела против «ОСОБА_5 » либо не возбуждались, либо закрывались».

З долучених позивачем до позовної заяви скриншотів з офіційного сайту інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» вбачається, що опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 року стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_18 » була переглянута та прокоментована великою кількістю осіб, доступ до вказаного сайту є необмеженим.

Також є необмеженим доступ до сторінки відповідачки ОСОБА_3 в мережі Facebook, згідно скриншоту якої на сторінку підписані та мають доступ 78 осіб.

З огляду на це, наявність у відповідних публікаціях відповідачів особистого фото позивача, зазначення його анкетних даних, які дають можливість ідентифікувати останнього, доведеним є факт поширення відповідачами інформації стосовно нього відносно необмеженого кола осіб.

Поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» стаття має назву « ІНФОРМАЦІЯ_18 » та текст останньої містить такі вислови, як: « ОСОБА_6 , известный как криминальный авторитет ОСОБА_5…»; «…но при этом правоохранительные органы рассматривают его не как «бывшего» «авторитета», а как «действующего».

Розміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в мережі Facebook на власній сторінці коментарі до статті « ІНФОРМАЦІЯ_18 », містять такі вислови, як: «Все знают в городе что ОСОБА_6 можно сказать «прикармливал» чиновников из госадминистрации области и правоохранителей, а теперь смотрю и УПЦ прикармливает.»; « Многие из тех кого он прикармливал стали совладельцами принадлежащих этому «бандиту» прибыльных предприятий и получали стабильный доход. Именно поэтому уголовные дела против «ОСОБА_5 » либо не возбуждались, либо закрывались ».

Таким чином, в оскаржуваних публікаціях відповідачами було наведено такі вислови стосовно позивача, як: «кримінальний авторитет ОСОБА_5», «бандит», «прикармливал чиновников».

В загальноприйнятому уявлені та згідно тлумачень у словниках термін кличка визначається, як жартівливе або глузливе прізвисько; конспіративне прізвисько людини; прізвисько людини з кримінального середовища; терміни «кримінальний авторитет», «бандит», застосовують до осіб, які причетні до кримінального середовища, злочинців; вислів «прикармливал чиновников» може сприйматись, як причетність до вчинення незаконної діяльності, надання неправомірної винагороди.

Вказані вислови та термінологія, в тому вигляді, в якому вона застосована та представлена в опублікованих статтях, не має ознак оціночних суджень чи критики, а викладені у формі тверджень та натяків на причетність позивача до кримінального світу, вчинення ним протиправних дій, що в очах оточуючих позивача осіб та інших громадян виставляє позивача в негативному світлі, знижує суспільну оцінку його моральних, духовних та професійних якостей як члена суспільства. Тобто, є негативною інформацією, яка порушує права позивача на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

При цьому, вказані статті не містять посилань на будь-які інші конкретні джерела, з яких відповідачам стало відомо про поширену інформацію стосовно позивача та на відповідні докази.

В той час, як з наданої позивачем довідки вбачається, що останній до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Інформація, опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сайті інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ», а саме вислів: «фотографія президента ОСОБА_20 і кримінального авторитета ОСОБА_5 » в тексті статті міститься у реченні: «В то же время, суд оштрафовал ОСОБА_24 на 357 тыс. грн за публикацию в соцсетях, где содержится фотография президента ОСОБА_20 и криминального авторитета ОСОБА_5..», тобто вказаний вислів не має характеру тверджень, а є відсилочним до іншою публікації, за розміщення якої до автора було рішенням суду застосовано заходи цивільно-правової відповідальності.

В своєму позові позивач просив стягнути на його користь з відповідача-1 у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 400 000 грн. Проте, в обґрунтування вказаних вимог, крім посилань на норми ст.ст.23, 1167 ЦК України, не навів жодних обґрунтувань та доказів заподіяння йому такої шкоди та в чому вона полягає.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема, до Інтернет-порталу «ЦЕНЗОР.НЕТ» в особі головного редактора ОСОБА_19.

Доводи апеляційної скарги про те, що інтернет портал «ЦЕНЗОР.НЕТ» не є юридичною або фізичною особою, тому такий портал в особі ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Частинами 1, 4, 6, 7 ст.277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як роз`ясненно у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Судом встановлено та не заперечувалось самим апелянтом, що він є головним редактором інтернет-видання «ЦЕНЗОР.НЕТ» (а.с.11-20). Головний редактор як керівник видання відповідає за зміст і якість розміщеної інформації. Тому вимоги щодо спростування інформації, що міститься на відповідному веб сайті, були обґрунтовано заявлені до особи, що є відповідальною за розміщення інформації відповідного змісту.

Інших доводів незаконності судового рішення апеляційна скарга не містить.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова