КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7922/2020 Головуючий в суді 1 інстанції Остапчук Т.В.
У Х В А Л А

6 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду містаКиєва від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення додаткової заробітної плати, середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення додаткової заробітної плати, середнього заробітку та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з рішенням, 4 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, яка подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі представник скаржника посилається на те, що копія оскаржуваного рішення була отримана позивачем 10 січня 2020 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Печерського районного суду містаКиєва від 31 жовтня 2019 року, оскільки обставини, на які посилається представник скаржника, не спростовуються матеріалами справи, а отже строк пропущено з поважних причин (п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України).

Разом з тим, апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги не надано документів, що підтверджують сплату судового збору (п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України).

В апеляційній скарзі представник скаржника посилається на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Разом з тим, зазначене посилання представника скаржника не у повному обсязі відповідає положенням Закону України «Про судовий збір» враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з трьома позовними вимогами до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», зокрема, просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» додаткову заробітну плату в розмірі 270 000 грн., середній заробіток, починаючи з 4 лютого 2015 року по 4 листопада 2017 року, та зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» вчинити певні дії.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, згідно пункту 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст.ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи викладене, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви лише в частині стягнення додаткової заробітної плати.

Згідно п .1 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 2 104, 13 грн., яку він просить стягнути з 4 лютого 2015 року по день ухвалення рішення у справі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн.).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 грн.

З огляду на ціну (суму, яка стягується) позовної вимоги в частині стягнення середньої заробітної плати, судовий збір за її подання повинен бути не більше максимальної ставки, визначеної Законом України «Про судовий збір», тобто 8000 грн.

Крім того, відповідно до п.3 ст. 6 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України передбачено, що ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640 грн.).

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної на рішення суду становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи викладене, при поданні позовної заяви до суду судовий збір становив: за вимогу майнового характеру (стягнення середньої заробітної плати) - 8 000 грн., за вимогу немайнового характеру (зобов`язання вчинити певні дії) - 640 грн., що разом складає 8 640 грн.

Таким чином, розмір судового збору при подачі апеляційної скарги повинен становити 8640 грн. х 150% = 12 960 грн.

Отже, скаржник повинен сплатити судовий збір в розмірі 12 960 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA0026010, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане його представником ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду містаКиєва від 31 жовтня 2019 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук