Рішення

Іменем України

17 квітня 2020 року місто Чернігів

Справа №751/111/20

Провадження №2/751/165/20

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Грищенко Н. С.

учасники справи:

представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (не прибув)

відповідач - ОСОБА_1 (не прибув)

представник відповідача - Швидкий О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29804 грн 03 коп та судового збору в розмірі 2102 гривні. (а.с.2-5).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2008 року ОСОБА_1 10.09.2008 року отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання вказаного договору є згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті htpp://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав. Відповідач, на підставі п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 30.09.2019 року заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 29804 грн.03 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 4645,60 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18178,96 грн., заборгованість за пенею - 5322,14 грн., а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1407,34 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

05.02.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заперечення обґрунтовані тим, що 10.09.2008 року ним була підписана заява на бажання отримати в АТ КБ кредитку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом в сумі 5000 гривень. Базова процентна ставка по кредиту - 3% в місяць на залишок заборгованості. З Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку його ніхто не знайомив, він не підписувався під цими банківськими документами. Відповідно до підписаної ним, одночасно із Заявкою , Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 30 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за звітним. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.09.2008 року, наданого позивачем, станом на 21.09. 2008 року ним було знято з банківської картки грошові кошти в сумі 4 996 грн 60 коп. Погашено ним : 20.10.2008 року - 350 грн., 27.09.2015 року - 578 грн 28 коп. При цьому останнє погашення датоване 27.09.2015 року відбулося не з його волі, а за рахунок списання банком платежу, який адресувався на його ім`я та був списаний Банком в рахунок заборгованості, без його на те згоди.

Відповідач зазначає, що посилання позивача на пункти 5.2, 5.3, 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг», п. 5.5.1, 5.6, 5.7 «Правил користування платіжною карткою» щодо зміни тарифів, підвищення відсоткової ставки, додаткових комісій не є допустимим доказом по справі, оскільки на вказаних вище документах відсутній його підпис, а Умови та Правила підписані лише головою ПриватБанку Дубілетом О.В . В Умовах та Правилах не зазначена дата їх прийняття чи затвердження. Також відсутня інформація, з якого по який час діяли положення Умов, у тому варіанті який представлений суду, чи стосується дані Умови кредиту, наданого позивачу. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року по справі № 6- 192цс15. Крім того, аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. по справі № 6-16цс15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій не мали права задовольняти позовні вимоги ПриватБанку про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів.

Також, пункт 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє продавцю (виконавцю, виробнику) включати у договори із споживачами установлення обов`язкових для споживачів умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.09.2008 року, останнє добровільне погашення заборгованості за кредитом відбулося 20.10.2008 року у сумі 350 гривень. З врахуванням того, що згідно умов, зазначених у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 30 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним, то наступний після 20.10.2008 року платіж відповідач повинен був здійснити до 25.11.2008 року. При цьому щомісячний платіж повинен становити не менше ніж 7% від заборгованості, тобто до 25.11.2008 року відповідач повинен був внести в рахунок погашення боргу не менше ніж 325 грн 20 коп (4 645, 60 грн. х 7%). Крім того, в Заявці на отримання кредиту від 10.09.2008 року зазначено, що умова Договору яка дає право Банку звернутися до суду, є порушення позичальником строку платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим Договором, більше ніж на 120 днів. Таким чином момент, з якого позичальник вважається таким, що порушив свої кредитні зобов`язання, має рахуватися з 26.11.2008 року , плюс 120 днів, тобто з 26.03.2009 року. Враховуючи приписи статей 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права щодо тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в межах загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, тобто до 25.03.2012 року.

Що стосується пені та штрафу, то до даних вимог позовна давність застосовується строком в один рік. Однак позивач, в порушення чинного законодавства, обрахував розмір пені накопичувальним підсумком за весь період, з 2008 року по 2019 рік. Проте, як вбачається із позовної заяви, Банк звернувся до суду з позовною заявою, яка датована 24.12.2019 року, тобто з пропуском терміну позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Крім того, у позові та розрахунку заборгованості, відсутнє обґрунтування позивачем наявного розміру кредитної заборгованості в межах позовної давності, що є також підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Не зазначено строку дії картки «Універсальна», який, як правило, не перевищує чотирьох років, тобто у Банку була можливість і право звернутися до суду і після закінчення терміну дії картки «Універсальна» у 2012 або 2013 році.

11.03.2020 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.65-71).

Позивач зазначає, що зміст кредитного договору зафіксовано в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Знання Позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 11 років. Позичальник за фактом неправильного нарахування відсотків в Банк не звертався, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, оскільки підписав договір, користувався кредитними грошовими засобами та погашав кредит. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши Анкету-Заяву, відповідач підтвердив, що був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. До матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем , з якої вбачається що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів . Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви, приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Із виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, між банком і відповідачем укладено договір, який ніким не оспорений.

Підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання (ст. 634 ЦПК України).

Позивач надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг та наказ Банку від 23.08.2006 року, яким були затвердженні зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Відповідач мав можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет. Згідно п. 6.3 Правил надання банківських послуг, отримання виписок карткового рахунку є обов`язком Клієнта. Не отримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов`язань за договором (п. 8.1. Правил).

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 добровільно уклав з Банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні його можливості прочитати договір в момент підписання, він не вказав.

За Договором про надання банківських послуг № б/н від 10.09.2008 року відповідач має прострочену заборгованість. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4) передбачено Договірне списання Банком з рахунку Клієнта коштів без надання Клієнтом платіжного доручення, може здійснюється Банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і Клієнтом.

Щодо посилання відповідача на постанову ВП ВСУ 342/180/17-ц від 03.07.19 року позивач зазначає, що при розгляді судової справи №342/180/17 Верховним Судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності наданих банком разом із позовною заявою Умов та Правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника. У даній справі позивачем надано: наказ про затвердження редакції Умов та Правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника; довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення; виписку по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: зняття готівки у банкоматах, 20.09.2008 року ( банкомат 3826) смт. Гончарівськ Чернігівська область, видача готівкових грошей в сумі 1000 гривень ; операції щодо автоматичного списання коштів з інших рахунків Відповідача на погашення заборгованості, 27.09.2015 року автоматичне погашення заборгованості з карти НОМЕР_1 в сумі 578 грн. 28коп. Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування.

Банк просить суд оцінити надані докази та правові висновки, зазначені у постановах Верховного суду : від 10.04.2019 року у справі № 356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року у справі № 428/2873/17, від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі № 66/388/16-ц та задовольнити позовні вимоги.

Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02.04.2014року Наказом СП-2014-6635230 від 02.04.2014 р. розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту.

У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів.

Відповідно до даного договору, відкрито картковий рахунок; встановлено кредитний ліміт на картку; видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно п. 9.3 Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк». Дія кредитного договору пролонговується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Тому, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у вступному слові позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Додатково пояснив, що додані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять особистого підпису відповідача, тобто не можуть бути частиною кредитного договору. Крім того, просить застосувати у справі позовну давність, оскільки вважає, що позивач звернувшись до суду лише у грудні 2019 році пропустив встановлений законом трирічний строк позовної давності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно з пунктом 1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Із заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у банку від 10.09.2008 року вбачається, що ОСОБА_1 ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна».

З вказаної заяви встановлено, що у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» не зазначено суму кредиту.

Позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 укладений договір, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом .

Договір складався із письмової заяви позичальника, довідки про умови кредитування з використання кредитки « Універсальна, 30 днів пільгового кредиту», які ОСОБА_1 підписав.

Згідно зазначеної довідки , відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості , але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів визначений до 25 числа місяця , наступного за звітним, зазначено розміри комісій та штрафів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 було видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 , зі строком дії до останнього дня 09.2012 (а.с.73).

Згідно розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 , станом на 30.09.2019 року, складає 29804 грн 03 коп, а саме : за кредитом - 4645,60 грн., по відсоткам за користування кредитом - 18178,96 грн., за пенею - 5322,14 грн., а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1407,34 грн. (а.с.6-9).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 3.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає картку, її вид та строк дії визначений у заяві та пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі « Відмітки Банку» заяви.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 10.09.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку - кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У графі - бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою сума кредиту не вказана.

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 30.1.0.0/2-20191228/1061 від 03.03.2020 року, ОСОБА_1 згідно кредитного договору № б/н від 10.09.2008 року отримав карту № НОМЕР_2 , зі строком дії до останнього дня 09.2012 (а.с.73).

Позивач звернувся до суду у грудні 2019 року.

Як вбачається із наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки за період з 01.09.2008 року по 03.03.2020 року (а.с.74-76), ОСОБА_1 в рахунок заборгованості 20.10.2008 року погашено 350 гривень, 27.09.2015 року відбулося автоматичне погашення просроченої заборгованості у сумі 578,28 грн. шляхом списання банком платежу з карти НОМЕР_3 .

Із даної виписки вбачається, що ОСОБА_1 не здійснювалося погашення заборгованості після закінчення строку дії карти.

Тобто, позивачем не надано суду доказів здійснення відповідачем платежів на погашення заборгованості по кредиту, що могло б свідчити про визнання ним свого боргу, а тому відповідно до статті 264 ЦК України суд не вбачає підстав для переривання перебігу позовної давності.

До розгляду справи по суті відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 261, 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц ( провадження № 14-96цс18).

У заяві позичальника від 10.09.2008 року №068051969 не передбачено збільшеної позовної давності, тому суд вважає, що у даних правовідносинах застосовується трирічна позовна давність, встановлена статтею 257 ЦК України.

Отже, суд погоджується із доводами сторони відповідача щодо спливу строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду лише у грудні 2019 року.

З урахуванням наведеного позовні вимоги про стягнення боргу по тілу кредиту та відсотках задоволенню не підлягають через сплив позовної давності.

Оскільки вимоги позивача про стягнення із відповідача пені, штрафу у фіксованій частині та штрафу у процентній складовій є похідними від позовних вимог про стягнення боргу по тілу кредиту та відсотках, строк позовної давності за цими вимогами теж сплив, тому у задоволенні позовних вимог в цілому слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Керуючись статтями 256, 257, 261, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2020 року

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 )

Суддя С. М. Ченцова