У Х В А Л А

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 242/1676/17

провадження № 61-16126св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Петровим Германом Вікторовичем, на постанову апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Азевича В. Б., Агєєва О. В., Краснощокової Н. С.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнових збитків, заподіяних терористичним актом.

Зазначала, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок терористичного акту в м. Авдіївка декілька снарядів влучили в цей житловий будинок та зруйнували його. 06 лютого 2017 року був складений відповідний акт, згідно з яким житло непридатне для експлуатації.

Органом досудового розслідування Авдіївського ВП внесено відомості до ЄРДР.

Уточнивши свої вимоги, просила відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України майнову шкоду, заподіяну терористичним актом у вигляді зруйнування житла, що розташоване за вказаною вище адресою, у розмірі в розмірі 669 075,80 грн шляхом стягнення коштів з Державної казначейської служби України.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Відшкодовано ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України майнову шкоду, заподіяну терористичним актом за пошкоджений будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 438 059,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що право приватної власності позивача порушено внаслідок проведення антитерористичної операції, належний їй на праві власності будинок не з її волі став непридатним для подальшої експлуатації. Тому завдані їй збитки підлягають відшкодуванню на підставі статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» із застосуванням механізму визначення розміру відшкодування, встановленого частиною 10 статті 86 Кодексу цивільного захисту України, а саме, виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла по Донецькій області.

Стягуючи грошову компенсацію, суд дійшов висновку про те, що у військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка відсутні підстави для прийняття від постраждалих зруйнованого житла внаслідок надзвичайних ситуацій, тому підстави відшкодування шкоду у даному випадку не пов`язані з умовою добровільної передачі зруйнованого будинку, як це передбачено частиною дев`ятою статті 86 Кодексу цивільного захисту України.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 13 лютого 2018 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2017 року скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних терористичним актом.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки позивачем не надано суду доказів щодо розміру завданих їй збитків та не вирішене питання щодо добровільного передання адміністрації міста зруйнованого будинку, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої терористичним актом, внаслідок руйнування житлового будинку.

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України.

Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих терористичним актом призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук