Провадження № 2-з/686/72/20
УХВАЛА
27 квітня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Стефанишина С.Л.,
секретарі судового засідання Кшановської Є.З.,
розглянувши в порядку ст. 153 Цивільного процесуального Кодексу України в м. Хмельницькому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
в с т а н о в и в:
До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за межі України.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.
Згідно ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
В обґрунтування вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається, що відповідач: відмовляється повернути передану суму коштів в розмірі 61 000 грн. 00 коп. на підставі договору позики від 27.12.2019 року, не відповідає на телефоні дзвінки та ігнорує попернення боргу на думку позивача, свідчить про бажання боржника покинути територію України.
Дані обставини прямо свідчать про ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.
Крім того відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно змісту ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Таким чином, чинне законодавство чітко визначає випадки, коли суд може обмежити громадянина України у праві виїзду за межі України: з метою забезпечення виконання особою (боржником) рішення суду або інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню, за умови що така особа ухиляється від виконання таких рішень.
З врахуванням наведеного, а також того, що ЦПК України не передбачено такого виду забезпечення позову, як заборона виїзду особи за кордон, таке обмеження може бути застосоване виключно з метою забезпечення виконання рішення суду або інших органів (посадових осіб), що набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, за умови, що така особа ухиляється від виконання таких рішень. Крім того, суд звертає увагу, що заборона виїзду закордон відповідача на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі є порушенням, гарантованого ст. 33 Конституції України, його права на свободу пересування та право вільно залишати територію України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, -
постановив:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: С. Стефанишин