Справа № 423/2966/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 квітня 2020 року

Попаснянський районний суд Луганської області

У складі:

Головуючої судді: Архипенко А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кузьменко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з дійсною заявою, у якій просив визнати втратившими право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відповідачів по справі.

В поданій заяві позивач зазначив, що являється власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі - колишній власник та члени сім"ї колишнього власника вказаної квартири.

З 2015 року відповідачі не проживають за адресою своєї реєстрації у зв`язку з виїздом на інше місце проживання. В зазначеній квартирі не залишилося речей та документів відповідачів. Договору найму житлового приміщення позивач з відповідачами не укладав. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідачі не бажають. За викладених обставин, позивач не може розпоряджатися нерухомим майном за власним розсудом.

За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв`язку з тим, що відповідачі тривалий час, більше 3-х років не проживають по зазначеній адресі за незалежних причин, ніяких обов`язків по сплаті комунальних послуг не несуть.

До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та справу роглядати без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", що підтверджується матеріалами справи (а.с.33), причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відзив на позов відповідачі не подавали.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача, що регулюється цивільним законодавством, а також положеннями житлового законодавства.

Відповіднодо положень ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового Кодексу України - власник має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

На підставі ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

На підставі ст.72 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

До цього ж також, суд у відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України вважає необхідним застосувати при розгляді даної справи положення п.34 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи зазначені правові положення, суд зазначає, що діюче законодавство регулює правовідносини між особами щодо права користування та розпорядження власністю, а саме між власниками, членами їх сімей та колишніми власниками.

Між тим, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А так, враховуючи, що діюче законодавство не регулює правовідносини між власником житла та членами сім"ї колишнього власника житла - суд вважає необхідним розглядати даний позов, на підставі правових положень, що регулюють правовідносини між власником житла та попереднім власником, які викладені вище.

Враховуюче вищезазначене, суд зазначає.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 - відповідача по справі ( а.с.9-10)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8/ вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2019 року.

Копією домової книги підтверджується факт реєстрації у вказаному будинку відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.11-13). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного депутатом виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області /а.с.14/ від 31.07.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які являються членами сім"ї колишнього власника зазначеного житла та не мешкають за вищезазначеною адресою з 2015 року.

Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що прав передбачених ст..78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у відповідача не виникає, так як позивачем доведено, що відповідачі тривалий час не виконують свої обов`язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутні у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не мешкають в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, а саме понад шість місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК України повинні бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності їх понад встановлені строки без поважних причин.

На підставі викладеного, ст. ст.71,72, 78, 150 ЖК України, , керуючись ст.ст.ст.ст.10, 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Згідно ст.284 ЦПК України - Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.аочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ст.289 ЦПК України - Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Попаснянского районного суду: А.В. Архипенко