Справа № 367/2578/20
Провадження №2-з/367/108/2020
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

30 квітня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

при секретарі Герус Н

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,визнання спільною сумісною власністю майна набутого під час шлюбу

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,визнання спільною сумісною власністю майна набутого під час шлюбу Суд,заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали справи ,вважає заяву такою,що підлягає до задоволення та просить накласти арешт на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 ,яка зареєстрована за ОСОБА_3 та на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG,2008 року випуску,кузов № НОМЕР_1 ,державний номер НОМЕР_2 ,свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ВІД 14.03.2018Р, який зареєстрований за ОСОБА_3 .

Суд,дослідивши письмові докази по справі,вважає заяву такою,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.. 149 ЦПК України « 1. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч 1 ст..150 ЦПК України « 1. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;».

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

У судовому засіданні встановлено,що 29.04.2020р до Ірпінського міського суду на розгляд надійшла справа № 367/2578/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,визнання спільною сумісною власністю майна набутого під час шлюбу,провадження по якій на час розгляду заяви не відкрито.

Також,у судовому засіданні встановлено,що предметом даного спору є майно , а самеоднокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2 та на автомобільVOLKSWAGEN TOUAREG,2008 р.в, який зареєстрований за ОСОБА_3 .

Ставлячи питання про накладення арешту на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 заявник не надала доказів тих обставин,хто є власником даної квартири на даний час.До матеріалів позовної заяви додано витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,який сформований 06.12.2017р.,у зв`язку з чим суд вважає у разі вжиття даних заходів забезпечення позову можуть бути порушена права інших осіб,не залучених до участі у справі.Тому в даній частині заяви,а саме в частині накладення арешту на квартиру суд вважає за необхідне відмовити заявнику.

Щодо накладення арешту на автомобіль,суд вважає в даній частині заяву задовольнити,поскільки згідно листа Головного Сервісного центу МВС від 09.04.2020р автомобільVOLKSWAGEN TOUAREG,2008 року випуску,кузов № НОМЕР_1 ,державний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 ,з обліку не знімався та не перереєстровувався.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів суд дійшов висновку,що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.Враховуючи предмет позову, суд вважає за необхідне до розгляду даної справи по суті накласти арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG,2008 року випуску,кузов № НОМЕР_1 ,державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 ,заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчудження.В іншій частині заяви суд відмовляє заявнику.

Суд не застосовує зустрічне забезпечення,поскільки до суду не надійшли будь-які клопотання з даного приводу.

Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 149- 153 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,визнання спільною сумісною власністю майна набутого під час шлюбу задовольнити частково.

До набрання законної сили рішення суду по справі № 367/2578/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,визнання спільною сумісною власністю майна набутого під час шлюбу,накласти арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG,2008 року випуску,кузов № НОМЕР_1 ,державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , заборонивши вчиняти будь-які дії щодо його відчудження.

Копію ухвали суду направити для виконання Головного Сервісного центу МВС та сторонам по справі для відома.

В іншій частині зави-відмовити.

Відповідно до ч 2 ст. 157 ЦПК України «Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

4. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.»

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 15 днів з дня виготовлення даної ухвали.

Суддя: С.І. Оладько