Справа № 682/3760/19
Провадження № 2/682/258/2020
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Мелашенко О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що є власницею житлового будинку за АДРЕСА_1 Зазначає, що відповідач в спірному будинку хоч і значиться зареєстрованим, але не проживає з 2012 року, жодного майна чи особистих речей відповідача в будинку немає. З 2012 року відповідач не приймає участі по утриманню будинку, не сплачує комунальні послуги. Позивачка вказує, що з 2012 року сторони не підтримують родинних відносин, не спілкуються та не зустрічаються. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням житловим будинком.
Позивач та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задоволити, не заперечують щодо зачного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином був повідомлений про дату й час судового розгляду до суду не з`явився та не повідомив суд поважності причин своєї неявки.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 13.05.1991 року та даними технічного паспорту на будинок.
Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки, який згідно довідки Крупецької сільської ради № 75 від 27.11.2019 року значиться зареєстрованим у спірному житлі, однак, з 2012 року в будинку не проживає, що також підтверджується листом в.о. старости Лисиченського старостинського округу Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області.
Позивачка самостійно утримує спірне житло та сплачує комунальні послуги, однак, відповідач по даний час залишаєся зареєстрованими у цьому житлі не зважаючи на те, що тривалий час в ньому не проживає, що як наслідок є перешкодою позивачці у реалізації нею своїх прав власника житла.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює листоношою та в силу цього знайому із ОСОБА_1 з 2012 року. З цього часу вона жодного разу не бачила сина позивачки в дворогосподарстві, ніколи він не робив грошових переказів. Домогоспарство утримує сама позивач та тільки вона сплачує витрати на утримання будинку.
Частиною 1 ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З врахуванням наведеного, здійснивши системний аналіз правових норм, оцінивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав того, що відповідачі по справі за відсутності поважних причин не проживають у спірному житлі протягом більшого часу ніж це передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 379, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Маршал І. М.