Справа № 953/3440/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Якуші Н.В.
при секретарі судових засідань Коваль А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду міста Харкова у порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В процесі розгляду уточнив вимоги, просив виключити з прохальної частини свого позову вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 02 березня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Протокольною ухвалою суду від 2020 року суд задовольнив клопотання позивача щодо допитів свідків.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. В судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по суті позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не надала.
У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, які не можуть перевищувати 60 днів з дня відкриття провадження по справі, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що є сусідами позивача. Підтвердили суду, що дійсно ОСОБА_1 мав за дружину ОСОБА_2 і що у 2016 році вони розлучились та вона переїхала мешкати за іншою адресою, з того часу вони її не бачили, особистих речей ОСОБА_2 у квартирі немає. На питання суду свідки відповіли, що жодних перепон у користування житловим будинком позивач відповідачу не чинив.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Так, у ході судового розгляду було встановлено, що позивач зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівліпродажу квартири від 22.12.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за №2183 (а.с.8).
Відповідно довідки з про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.03.2020 року, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.19).
Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І., зареєстрованої в реєстрі за №1640 ОСОБА_2 визнала та підтвердила, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 була придбана її чоловіком, позивачем по справі ОСОБА_1 до укладення шлюбу за кошти, які належали йому на праві особистої приватної власності (а.с.12).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2004 року Київським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 506.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.7).

Відповідно до цивільноправової угоди від 07.10.2016 року ОСОБА_2 зобов`язалась добровільно звільнити квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 у дводенний термін з дня підписання договору купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та переїхати до цієї квартири. В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався подарувати належну йому на праві приватної власності 1/2 частку в квартирі за адресою АДРЕСА_2 на користь свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Також, ОСОБА_2 зобов`язалась добровільно знятися з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 у триденний термін з дня отримання дарчої на її сина ОСОБА_3 на Ѕ частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 від ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 10.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №1642 подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли по 1/2 частці в праві власності кожен на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.10).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 22.12.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хомою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №4087 ОСОБА_1 передав у дар своєму синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безоплатно 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 (а.с.11).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що реєстрація відповідача порушує його права, створює для нього матеріальні складнощі, бо він змушений переплачувати вартість комунальних послуг, факт реєстрації відповідача у квартирі позбавляє його можливості розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням судом не встановлено.

Аналізуючи норми закону та враховуючи, що відповідач тривалий час, а саме з 2016 року за місцем реєстрації не проживає без поважних причин та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося, остання дійсно добровільно залишила спірне житло, комунальні платежі не сплачувала, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тому, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. Тобто, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215,ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_7 .

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 24 квітня 2020 року.

Суддя Н.В. Якуша