Справа № 621/649/20
Провадження № 2/621/500/20
РІШЕННЯ

іменем України

27 квітня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Акулова А.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Зміївська міська рада Харківської області,

розглянувши в порядку загального позовного провадження за відсутністю учасників справи в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

11.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області з вимогами:

- встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_2 , у період з грудня 2013 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину житлового будинку «А-1», загальною площею 98,50 кв. м., житловою площею 64,90 кв. м., з надвірними будівлями: сараєм- літньою кухнею «Б», вбиральнею «В», літнім душем «Г», огорожею № 1,2, зливною ямою № 3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:001 :0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, її батьками є: батьком - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 .

05.11.1982 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Рішенням Київського районного суду Харківської області від 03.03. 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_5 був розірваний.

10.11.2017 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , прізвище не змінювала.

У 1969 році батьки розірвали шлюб, однак, мати не змінила прізвище та залишилась " ОСОБА_1 ", а 21.04.2004 мати ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .

Мати ОСОБА_4 була власником:

- житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 23.08.1996, реєстр/№ 2-1596, зареєстрованого у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації Харківської області 10.03.1999 у реєстрову книгу № 31, за реєстровим № 3226;

- земельної ділянки, кадастровий номер :01:001 :0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала матері на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 618555, виданого 06.11.2008 року Зміївською міською Радою Зміївського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_4 померла.

На день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , окрім неї, в будинку, разом з нею, проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується будинковою книгою.

За життя, а саме, 26.03.1999, мати ОСОБА_4 склала заповіт, тобто розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, вона заповідала їй, ОСОБА_1

06.09.2019 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: - на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019, реєстр №1957, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180582208 від 11.09.2019; - на 3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1958, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180583891 від 11.09.2019 року.

Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині, на підставі ст. 1241 ЦК України, а саме, 1/4 частку вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки видано не було.

Право на обов`язкову частку у спадщині мав чоловік матері - ОСОБА_2 , який спадщину фактично прийняв, однак юридично не оформив її.

Після смерті матері ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_2 впав у депресивний стан, в нього різко загострились хронічні захворювання, він не став самостійно обслуговувати себе, а тому потребував стороннього догляду.

Внаслідок такого стану здоров`я вітчим ОСОБА_2 не склав заповіт на випадок своєї смерті і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відчим ОСОБА_2 не мав дітей, родичів в нього не залишилось. На спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не претендує.

Вона не перебувала з ОСОБА_2 у родинних відносинах, однак останній відносився до неї як до рідної дитини. Окрім неї, у вітчима ОСОБА_2 будь - які родичі відсутні.

Вважає, що після смерті вітчима ОСОБА_2 вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки з грудня 2013 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 ) однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_2 , вела з ними спільний побут, мала спільний бюджет, сплачувала комунальні послуги, робила косметичні ремонти, вирішувала питання їх лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для кожного з них, здійснювала догляд за матір`ю по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім доглядала за вітчимом ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кожного, і матір, і вітчима поховала за традиційним ритуальним обрядом.

Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально - побутових умов від 23.09.2019 року.

Після смерті вітчима, вона фактично прийняла спадщину у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Листом приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 923/02-17 від 01.11.2019 року на її заяву щодо можливості видачі свідоцтв про право на спадщину після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було запропоновано звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вважає, що наявні підстави для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_2 , у період часу з грудня 2013 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказала, що не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду.

На час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 вітчима ОСОБА_2 , вона проживала разом з останнім, а тому прийняла спадщину.

Оскільки є спадкоємицею четвертої черги майна померлого вітчима ОСОБА_2 , вважає, що я маю повне право на спадщину, яка відкрилась після смерті останнього.

Ухвалою від 12.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі.

Ухвалою від 27.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи відзиву на позов не надходило.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, батьками є: батьком - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Київським районним РАЦС м. Харкова 21.05.1963 серія НОМЕР_2 . (а. с. 12)

05.11.1982 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у зв`язку з чим змінила прізвище на " ОСОБА_1 "; рішенням Київського районного суду Харківської області від 03.03.2016 по справі № 640/19759/15-ц шлюб розірвано, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 28.02.2019 року. (а. с. 13).

10.11.2017 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 10.11.2017 року, актовий запис № 178. (а. с. 14).

21.04.2004 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 21.09.2004, актовий запис №109. (а. с. 22).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. (а. с. 23).

За життя ОСОБА_4 була власником: житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 23.08.1996, реєстр/№ 2-1596, зареєстрованого у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації Харківської області 10.03.1999 року у реєстрову книгу № 31, за реєстровим № 3226 (а. с. 15-16) та земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 618555, виданого 06.11.2008 року Зміївською міською Радою Зміївського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 74. (а. с. 21).

На день смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , окрім неї, в будинку, був зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується будинковою книгою. (а. с. 18-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.03.2019 року. (а. с. 28).

За життя, а саме, 26.03.1999 року, ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 у зв`язку з чим 06.09.2019 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. на ім`я спадкоємця ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1957, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180582208від 11.09.2019 року (а. с. 24, 25); та на 3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:001 :0029для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2019 року, реєстр №1958, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180583891 від 11.09.2019 року (а. с. 26, 27).

Листом приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. № 923/02-17 від 01.11.2019 року на заяву ОСОБА_1 щодо можливості видачі свідоцтв про право на спадщину після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було запропоновано звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини. (а. с. 29).

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов від 23.09.2019, складеного депутатом Зміївської міської ради Бєляцьким О.А. в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_1 з грудня 2013 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 ) однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_2 , вела з ними спільний побут, мала спільний бюджет, сплачувала комунальні послуги, робила косметичні ремонти, вирішувала питання їх лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для кожного з них, здійснювала догляд за матір`ю по день ЇЇ смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім доглядала за вітчимом ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . І матір і вітчима поховала. (а. с. 30).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною, ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

На підставі наведеного, суд вважає встановленим та доведеним факт того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю більше як п`ять років до часу відкриття спадщини (до смерті ОСОБА_2 ), були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

За інформацією завідувача Зміївської ДНК ОСОБА_14 від 24.04.2020 вих. № 207/01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено факт проживання однією сім`єю спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , при цьому, ОСОБА_1 не була зареєстрована за однією адресою із ОСОБА_2 , однак в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

У позивача наявні складнощі у зв`язку з викладеними вище обставинами в оформленні спадкових прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та прийняття останньою спадщини після смерті ОСОБА_2 , факт переходу права власності до ОСОБА_2 на обов`язкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , на підставі ст. 1241 ЦК України, а саме, 1/4 частку вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки,суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, понесених по сплаті судового збору, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо повернення судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з вітчимом ОСОБА_2 однією сім`єю, у період з грудня 2013 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ј частину будинку АДРЕСА_1 з відповідної частиною надвірних будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ј частку земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0029 для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка відноситься до категорії земель: земля житлової та громадської забудови; вид використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га., за адресою АДРЕСА_1

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 )

Відповідач - Зміївська міська рада Харківської області (місцезнаходження: 63404, м. Зміїв Харківської області, вул. Адміністративна, буд. 16, )

Головуючий: