ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15304/18

Провадження № 22-ц/818/2574/20

29 квітня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2020 року у складі судді Сугачової О.О. по справі № 643/15304/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України відносно нього та призначено обвинуваченому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік.

Вироком апеляційного суду Харківській області від 03 вересня 2018 року вирок Московського районного суду м. Харкова змінено: ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

В результаті злочинних дій ОСОБА_2 він перебував на стаціонарному лікуванні в міському центрі щелепне-лицевої та реконструктивної хірургії з 09 червня 2016 року по 21 червня 2016 з приводу двостороннього перелому нижньої щелепи на рівні 42,43,38 зубів, переніс дві операції. 09 червня 2016 року йому видалено три зуба, проведене двощелепне шинування, 14 червня 2016 року двосторонній МОС нижньої щелепи.

В подальшому він продовжував довготривале лікування у стоматолога-хірурга за місцем проживання. В результаті проведеного лікування він відчував фізичний біль, у нього порушений прикус, мова, вираз обличчя, порушено шлунково-кишкове травлення тощо.

Йому спричинено матеріальну шкоду на суму більше 20 000 грн., а саме: на придбання ліків, на придбання трьох титанових пластин, які вмонтовані в челюсті вартістю 7000 грн., знімки черепа - 510 грн., неодноразові витрати на аналізи крові - 180 грн., таксі - 400 грн., вартість двох операцій - 10 000 грн. Крім того, від дій ОСОБА_2 він зазнав і моральної шкоди, оскільки внаслідок тривалого та подальшого продовження лікування отримав душевні страждання, порушено нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими тощо.

Відповідач ніяким чином навіть не прагнув допомогти в лікуванні чи хоча б вибачитись за скоєне. Тілесні ушкодження, що йому спричинені, дають про себе знати й зараз, проявляючись часто у значному болю в голові, запамороченнях, при настанні яких майже втрачається свідомість. Внаслідок довгого лікування і потребі в його подальшому продовженні він переніс глибоке страждання. В 39 років він позбувся 3-х зубів, переніс двосторонній перелом нижньої челюсті, тобто спричинена втрата цього органу, а заміна його титановими пластинами призвела до порушення її функції.

Моральну шкоду оцінює у 100 000 грн.

Просить стягнути 20 000 гривень на відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити. Дійсно, через вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 останній від його дій зазнав матеріальну шкоду, однак не в розмірі, визначеним позивачем. За скоєння кримінального правопорушення він відбув призначене покарання. Спричинення позивачу моральної шкоди не визнає.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7952 грн. 91 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 60 коп.

Рішення мотивовано тим, що позивачем надано докази придбання ліків на загальну суму 7952,91 грн., а тому лише ця сума підлягає стягненню. Вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вони є недовединими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Йому спричинено матеріальну шкоду на суму більше 20 000 грн., що підтверджується копіями чеків з аптек, де були придбані ліки. Крім цього, ним були витрачені значні кошти на придбання трьох титанових пластин, знімки черепа, неодноразові витрати на аналізи, проїзд на таксі, вартість двох операцій. До цього часу він продовжує лікування, тому має додаткові витрати.

Відповідач на час розгляду кримінальної справи судами першої та апеляційної інстанцій та в першому засіданні при розгляді цивільного позову визнавав причинену йому матеріальну шкоду в повному обсязі, обіцяв відшкодувати, пояснював, що зараз не має достатніх коштів щодо відшкодування моральної шкоди. Згодом, як тільки відбув покарання, все змінилось.

В результаті проведеного стоматологами лікування у нього систематично відчувається наявність в ротовій порожнині сторонніх предметів - титанових пластин, внаслідок чого порушений прикус, мова, вираз обличчя. Під час шинування челюстів проволокою йому прийшлось терпіти фізичний біль. Він приймав знеболюючі ліки, в результаті чого порушено шлунково- кишкове травлення, яке ще довготривалий час прийшлось також лікувати.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково .

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 08 червня 2016 року ОСОБА_2 перебуваючи біля двору будинку АДРЕСА_1 на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин кулаком правої руки завдав ОСОБА_1 одного удару в ділянку нижньої щелепи зліва.

В результаті дій відповідача позивачу заподіяно травму нижньої щелепи у вигляді перелому тіла на рівні 42,43 зубів зі зміщенням та в ділянці кута зі зміщенням. Дана травма виникла від ударної дії тупого предмету та відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад трьох тижнів (21 день).

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік.

Вироком апеляційного суду Харківській області від 03 вересня 2018 вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року у частині призначення покарання змінено, ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень в період з 09 червня 2016 року по 21 червня 2016 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у міському центрі щелепне-лицевої реконструктивної хірургії з діагнозом: двосторонній перелом нижньої щелепи: агнулярний зліва і тіла на рівні 42,43 зубів. 09 червня 2016 року операція: двощелепне шинування, видалення 42,43,38 зубів; 14 червня 2016 року операція: двосторонній МОС нижньої щелепи.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що йому спричинено матеріальну шкоду на суму більш 20 000 грн., ним були витрачені значні кошти на придбання трьох титанових пластин -7000 грн., знімки черепа-510 грн., неодноразові витрати на аналізи крові-180 грн., таксі-400 грн., вартість двох операцій -10 000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів щодо понесення ним витрат на ті суми, які він зазначає у якості матеріальної шкоди.

Відповідні копії чеків, касових ордерів, квитанцій на суму 20 000 грн. та більше у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 7952 грн. 91 коп., що документально підтверджені позивачем та не спростовано відповідачем.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Статтею 23,1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»).

Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачів, ступінь важливості для їх предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб`єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї особи.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 09 червня по 21 червня 2016 року з приводу двостороннього перелому нижньої челюсті на рівні 42,43,38 зубів, переніс дві операції з видалення зубів, йому проведено двучелюстне шинування, двосторонній МОС нижньої челюсті; надалі він продовжував довготривале лікування у стоматолога-хірурга за місцем проживання. Чотири тижні йому довелось носити шини, міняти тяги раз в три- п`ять днів, терпіти довготривалий фізичний біль. Також йому спричинені душевні страждання у зв`язку із самим фактом кримінального правопорушення, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми; душевними переживаннями, пов`язаними з втратою здоров`я; витраченням особистого часу, впродовж якого він змушений був звертатись до працівників поліції, судів.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання з випробуванням суд апеляційної інстанції виходив з того, що нанесення обвинуваченим удару потерпілому в нижню щелепу із такою силою, що призвела до її перелому та зміщенню, наслідком чого став тривалий розлад здоров`я , яке вимагало від потерпілого значних зусиль та додаткових витрат на оперування та лікування, свідчить про підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення, яке посягало на одну з найвищих соціальних цінностей суспільства - здоров`я особи.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров`я, беручи до уваги їх характер, обставини спричинення шкоди, фізичні та моральні страждання позивача, лікування та наслідки ушкоджень, виходячи з засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково та з відповідача підлягає стягненню 50 000 грн.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 січня 2020 року в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень).

Збільшити суму стягнення судового збору у дохід держави з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) з 704,60 грн. до 1329 грн. 53 коп. (одна тисяча триста двадцять дев`ять гривень п`ятдесят три копійки).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2020 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

А.В. Котелевець