Єдиний унікальний номер 220/3049/19
Номер провадження 22-ц/804/1592/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Принцевської В.П., Баркова В.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Якішіної О.М., в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 18.04.2008 відповідачу було надано кредит у розмірі 5030 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 та п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Відповідач надала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, станом на 31.10.2019 року має заборгованість в розмірі 122085,92 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4893,90 гривень, заборгованості по процентам за період з 18.04.2008 року по 30.10.2018 року за користування кредитом у розмірі 117192,02 гривні. Позивач просив суд стягнути заборгованість та відшкодувати витрати на судовий збір 1921 грн..

Заочним рішенням Великновосілківського районного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року позов задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 квітня 2008 року у розмірі 4893,90 грн., судовий збір 76,84 грн.. В решті відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнити вимоги банку повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками користування кредитом, оскільки позивачем суду надані усі достатні докази на підтвердження вимог: анкета-заява відповідача про укладання договору банківських послуг, довідка про умови кредитування, проведений розрахунок суми боргу.

Позивач довів належним чином існування договірних відносин між сторонами, і факт користування відповідачем кредитними коштами. Матеріалами справи підтверджується, що позичальник прийняв пропозицію банку, користувався кредитними грошима, частково погашав кредит - тобто, погодився з умовами кредитного договору, в якому визначені усі необхідні умови. Тому суд першої інстанції всупереч наданим доказам і обставинам справи ухвалив незаконне рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення суми заборгованих відсотків.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1,3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.04.2008 року відповідачем ОСОБА_1 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 10,11).

При підписанні даного договору відповідач погодила своїм особистим підписом довідку про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» по договору, де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць 3% (тобто 36 % річних) ( а.с. 11).

Отже, формою договору між сторонами є анкета-заява (а.с.10), яку відповідач підписала та погодилася з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Згідно з п.3 вищевказаних Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картку, її вид визначений у Заяві та Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» заяви (а.с. 13-18).

За таких обставин колегія суддів вважає, що підписані відповідачем заява та довідка, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 36% річних, свідчать про її обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись.

У свою чергу висновки суду, що у заяві позичальника від 18 квітня 2008 року процентна ставка не зазначена, а отже, відсутня домовленість щодо даної істотної умови договору, є помилковими, оскільки спростовуються іншим письмовим документом, а саме довідкою про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 18.04.2008 року за договором б/н, підписаною сторонами, та саме за даним кредитним договором відповідач була активним користувачем грошових коштів позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку, наданою позивачем апеляційному суду (а.с.61-68).

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу на підставі кредитного договору б/н були надані платіжні картки від 31.03.2008 року, 07.06.2012 року, при цьому остання мала строк дії до кінця березня 2016 року.

А згідно з наданою випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з початку дії кредитних відносин і по травень 2012 року вбачається, що відповідач активно користувався картками, здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку (а.с.61-65).

У свою чергу дані докази відповідачем не спростовані.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2019 року складає 122085,92 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4893,90 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 117192,02 гривні.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 4893,90 грн в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту.

Суд першої інстанції вважав вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту обгрунтованими, задовольнив їх, і в цій частині рішення не оскаржується ніким.

Разом з цим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з умовами договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 3% щомісячною, або 36 % річних, яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки строк дії останньої картки відповідача продовжувався до 31 березня 2016 року, то судова колегія частково погоджується з доводами позивача щодо наявності правих підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом в межах заявлених вимог і з погодженою сторонами відсотковою ставкою, а саме: станом на 01.04.2015 року - 3412,94 грн згідно з наданим розрахунком до позовної заяви, і за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року (в межах дії картки) в розмірі 1784,85 грн, як розраховано банком за первісною відсотковою ставкою.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року).

Матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої договором та законом.

Оскільки позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження виконання банком свого обов`язку проінформувати позичальника про зміну відсоткової ставки, то при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 3 % щомісяця, що складає 36 % річних.

Тому згідно з додатково наданим позивачем розрахунком, перевіреним колегією суддів, заборгованість за відсотками за користуваннями кредитом, із розрахунку первісно встановленої та погодженої сторонами відсоткової ставки у розмірі 36 % річних, виходячи з реального залишку заборгованості за тілом кредиту , за період з 01.04.2015 року (момент зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку банком) по 31 березня 2016 року ( в межах дії картки) становить 1784,85 грн грн, і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача разом із сумою відсотків станом на 01.04.2015 року - 3412,94 грн, а всього 5196,79 грн..

Відповідно до положень ст.382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При подачі позову АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн (а.с.1), при подачі апеляційної скарги - 2881,5 грн. (а.с.74), а всього 4802,5 грн.. Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог банку на загальну суму у розмірі 10090,69 гривень (4893,90 + 5196,79), що становить 8,3% від заявленої позивачем суми у розмірі 122085,92 грн..

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», належить до сплати понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 398,60 грн. ( 8,3% від 4802,5 грн.)

Керуючись ст.374, 367, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати, ухвалити в даній частині нове рішення та змінити рішення в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом за кредитним договором б/н від 18.04.2008 року в розмірі 5196 (п`ять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 79 копійок, а також судовий збір у розмірі 398 (триста дев`яносто вісім) грн 60 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2020 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська

В.М. Барков