СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/775/17
Провадження №2/547/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.В.Постолюк,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Семенівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017 позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я відповідачів від 12.03.2013, якими за кожним із відповідачів визнано право на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0307545 та земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності ВАТ "Веселоподільський Бурякорадгосп", розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0307642 видане на ім`я ОСОБА_6 .

В обґрунтування позову вказано, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_9 позивач, як його неповнолітній син вважається таким, що прийняв усю спадщину свого батька. Закон мітить вказівку, що неповнолітня особа вважається такою що прийняла спадщину з огляду на її неповноліття. Окремої заяви про прийняття спадщини неповнолітньому подавати не треба.

Вказано на солідарне стягнення з відповідачів витрат зі сплати судового збору та правової допомоги.

Визначення головуючого судді здійснено 18.07.2017.

Провадження у справі відкрито 13.12.2017 після отримання судом відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача на неодноразові запити суду. Судове засідання призначалася на 31.01.2018, яке відкладено для залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 .

Судовий розгляд справи 28.02.2018 не відбувся, представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю з`явитись у судове засідання.

29.03.2018 судовий розгляд справи відкладено, для залучення до участі у справі третьої особи - Семенівської державної нотаріальної контори.

31.05.2018 судове засідання не відбулося у зв`язку з відрядженням головуючого судді.

10.07.2018 судове засідання відкладено для надання позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви про збільшення позовних вимог.

23.07.2018 судове засідання відкладено для надання строку для ознайомлення співвідповідачем ОСОБА_3 з уточненою позовною заявою.

08.08.2018 судове засідання не відбулося у зв`язку із закінченням у головуючого судді повноважень на розгляд справ.

02.08.2018 повторний авторозподіл справи не здійснено оскільки у суді відсутні судді з повноваженнями на розгляд справ.

Повторний авторозподіл справи здійснено 14.06.2019; справу передано для розгляду тимчасово відрядженій до Семенівського районного суду Полтавської області для здійснення правосуддя судді С .Ю .Атамановій. Судові засідання за її головування не здійснювалися.

Повторний авторозподіл справи здійснено 09.01.2020 у зв`язку із закінченням у грудні 2019 року тимчасового відрядження попереднього головуючого судді до Семенівського районного суду Полтавської області для здійснення правосуддя. Головуючим суддею визначено В.Ф.Харченка. Справу прийнято до його провадження 13.01.2020 та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2020.

05.02.2020 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні, явка відповідачів у підготовче судове засідання 08.04.2020 визнана судом обов`язковою.

08.04.2020 закрито підготовче судове засідання, судовий розгляд справи призначено на 24.04.2020.

У судове засідання 24.04.2020 позивач не з`явився, його представник вказав на можливість розгляду справи за відсутності позивача.

Представник позивача позов підтримав повністю, наголосив, що позивач є власником усієї спадщини свого батька як спадкоємець першої черги з моменту смерті спадкодавця. Оформлення свідоцтва про право на спадщину є наступним етапом. Про порушення свого права позивач дізнався у 12.06.2017 після того, як нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай). Нотаріус вказав, що свідоцтва вже видані іншим особам.

Відповідачі не повідомили нотаріуса про існування у спадкодавця (брата відповідачів) неповнолітнього сина (позивача) коли оформлювали свою спадщину, хоча достовірно знали про його існування. Умисно чи не умисно вони не повідомили нотаріуса представник не знає. Їх діями фактично обумовлена незаконність дій нотаріуса. Відповідачі знали, що не мають право на спадкування як спадкоємці другої черги за наявності спадкоємця першої черги який спадщину прийняв і від неї не відмовлявся.

Позивач не пропустив строк. Він звернувся до суду протягом місяця після того як довідався про порушення його прав щодо успадкованої спірної земельної частки (паю). Бездіяльність відповідачів позбавила позивача спадщини. Через дії відповідачів нотаріус не був поінформований про наявність спадкоємця першої черги.

Відтак спірні свідоцтва про право на спадщину за №№ 147, 149 від 12.03.2012 на ім`я відповідачів мають бути визнаними недійсними.

Відповідач ОСОБА_2 заявою від 04.02.2020 (а.с. 214) заперечував проти позову, просив закрити провадження через сплив строку позовної давності.

Відзивом від 03.07.2018 і від 25.07.2020 (а.с. 217-221) вказав, що у середині 2012 року отримав повідомлення про смерть свого брата ОСОБА_9 у м. Бердянськ ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році від працівників сільської ради він дізнався про ніким не прийняту земельну частку (пай) площею 3,18 га. Співвідповідачі знали, що у ОСОБА_9 є син ОСОБА_12 , але не знали де він жив, його пошуки ніяких результатів не дали.

05.03.2013 ОСОБА_2 і ОСОБА_21 звернулися до нотаріуса і отримали свідоцтва про право на спадщину брата. На час оформлення свідоцтв позивач був неповнолітнім. Із 16.02.2011, тобто свого повноліття, позивач мав можливість звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини, але цього не зробив.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував повністю. Пояснив що він, співвідповідач ОСОБА_5 і спадкодавець ОСОБА_7 є братами і сестрами. Приблизно у 2012 році ОСОБА_6 зателефонували з агрофірми і сказали, що є два не оформлених паї брата. Після чого він і ОСОБА_16 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини і оформили її.

ОСОБА_2 знав, що у покійного брата ОСОБА_18 (спадкодавця) був син ОСОБА_12 (позивач). Брата змусили записати себе батьком ОСОБА_12 у м. Харкові. На думку відповідача відповідні записи треба було робити за місцем народження ОСОБА_12 . Позивач нічого не робив для оформлення спадщини після смерті спадкодавця у 2008 році, після отримання відповідачами свідоцтв про право на спадщину у 2013 році, а звернувся до суду аж у 2017 році з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 заявою від 04.02.2020 (а.с. 222) заперечувала проти позову повністю, просила закрити справу у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відзивом від 26.07.2020 (а.с. 225, 226) вказала, що до її брата ОСОБА_9 у с. Єгорівка періодично приїжджала ОСОБА_19 і жила з ним. Шлюб вони не реєстрували, чи мали спільних дітей не знає. В середині 2012 року її барт ОСОБА_2 отримав документи із Запорізької області, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердянськ Запорізької області. У 2012 році від працівників сільської ради вона дізналася про ніким не прийняту земельну частку (пай) площею 3,18 га.

05.03.2013 ОСОБА_2 і ОСОБА_21 звернулися до нотаріуса і отримали свідоцтва про право на спадщину брата. На час оформлення свідоцтв позивач був неповнолітнім. Із 16.02.2011, тобто свого повноліття, позивач мав можливість звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини, але цього не зробив.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 повністю підтримала доводи і позицію відповідача ОСОБА_2 , свої зави про відмову у позові через сплив позовної давності. Спадкодавець ОСОБА_9 записав себе батьком ОСОБА_12 оскільки на час його народження його матері виповнилося 13 чи 14 років. Про батьківство відповідач дізналася у 1996 році від матері позивача, коли покійний брат писав заяву щодо свого батьківства стосовно ОСОБА_12 .

Третя особа представника у судові засідання не направляла, зверталася до суду із заявами про розгляд справи за відсутності її представника і вирішення спору на підставі наявних матеріалів (а.с. 152, 238).

Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності позивача та представника третьої особи.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 (а.с. 7), який проживав та був зареєстрований у с.Єгорівка Семенівського району Полтавської області (а.с .6).

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

Отже на час смерті ОСОБА_9 позивачеві виповнилося повних 15 років.

Сторонами та їх представниками визнається, що спадкодавець ОСОБА_7 і співвідповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є, відповідно, братом і сестрою та братами.

Після смерті ОСОБА_9 залишилось спадкове майно, зокрема земельна частка (пай) розміром 3,18 га. розташована на території Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області (а.с. 8).

Згідно довідок відділу Держземагенства у Семенівському районі Полтавської області від 12.02.2013 №01-26/360, №01-26/361 померлому ОСОБА_9 належало дві земельних частки (паю): сертифікат серія ПЛ №0307545, загальною площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 86569,40 грн (а.с.81-82), сертифікат серія ПЛ №0307642, загальною площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 86569,40 грн (а.с.83-84).

Заповіт ОСОБА_9 не складав.

12.06.2017 позивач звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , але нотаріусом йому повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину видано 05.03.2013 іншим спадкоємцям (а.с. 2).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК). Позивач, як дочка померлого спадкодавця, віднесена законом до першої черги спадкоємців за законом (ст. 1261 ЦК).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК).

Отже, з урахуванням ступеня родинних відносин сторін із спадкодавцем, позивач має право на спадкування спадщини ОСОБА_9 у першу чергу за законом (як його дитина), а співвідповідачі - у другу чергу (як його сестра і брат).

Відповідно до ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже позивач, який на час смерті спадкодавця ОСОБА_9 , досяг 15-річного віку, за законом є таким, що прийняв його спадщину як неповнолітня особа.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що спірна спадщина належить позивачеві з дня відкриття спадщини.

Суд зауважує, що друга черга спадкоємців за законом отримує право на спадкування за законом за умови не прийняття спадщини спадкоємцями першої черги за законом.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 17.12.2012 № 1627/1665/11 співвідповідачам визначено додатковий строк 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини їх брата ОСОБА_9 . Із рішення суду випливає, що вони пропустили строк через незнання закону, що визнано поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення не вказує на не існування, а також не з`ясування ні нотаріусом, ні позивачами, ні судом, ні відповідачем можливих інших спадкоємців ОСОБА_9 , окрім співвідповідачів у цій справі (а.с. 64).

29.01.2013 відповідач ОСОБА_3 склала заяву про прийняття за законом спадщини ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який був зареєстрований у с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області (а.с. 62).

Аналогічну на змістом заяву 29.01.2013 склав співвідповідач ОСОБА_2 (а.с. 63).

Вказані заяви отримано Семенівською районною державною нотаріальною конторою 13.02.2013 і 22.02.2013 та розпочата спадкова справа 52/2013 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с. 59-89).

Заявою від 12.03.2013 представник співвідповідача ОСОБА_2 ОСОБА_22 ствердила нотаріусу, що спадкоємцями окрім ОСОБА_2 є ОСОБА_9 (а.с. 67).

Аналогічну на змістом заяву 12.03.2013 склала ОСОБА_22 як представник співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 68).

Щодо заяви від імені ОСОБА_2 суд зазначає, що співвідповідач ОСОБА_2 знав про існування у спадкодавця ОСОБА_9 сина ОСОБА_12 - позивача у справі - однак про це нотаріуса не повідомив ні він, ні його представник.

Також про існування у спадкодавця неповнолітнього сина на час відкриття спадщини знала співвідповідач ОСОБА_3 .

Одними із засад цивільного законодавства та цивільних відносин є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Н.В.Трембач складено:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.2013, видане на ім`я ОСОБА_6 , зареєстроване у реєстрі за № 147, посвідчене нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на 1/2 частку спадкового майна, яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307545, та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307642 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав (а.с. 85);

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.2013, видане на ім`я ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за № 149, посвідчене нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на 1/2 частку спадкового майна, яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307545, та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307642 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав (а.с. 87).

Вказані свідоцтва зареєстровано у Спадковому реєстрі (а.с. 86, 88).

Отже нотаріус склав спірні свідоцтва про право на спадщину на ім`я співвідповідачів, як спадкоємців другої черги, за існування факту прийняття спадщини позивачем, як спадкоємцем першої черги.

Суд повторює, що друга черга спадкоємців за законом отримує право на спадкування за умови не прийняття спадщини спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно абзацу третього п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відтак доводи позову про незаконність складення спірних свідоцтв про право на спадщину - особи, яким вони видані, не мали справо на спадкування - є обґрунтованими, доведеними і законними.

Стосовно доводів співвідповідачів про необхідність відмови у позові через сплив строку позовної давності суд зазначає таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК).

У разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття (ч. 4 ст. 261 ЦК).

Щодо вказаних положень ст. 261 ЦК суд зазначає, що вони не є взаємовиключними. Досягнення особою повноліття не спростовує одночасної дії правила ч. 1 ст. 261 ЦК.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Норма ч. 5 ст. 267 ЦК припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, однак не містить переліку таких причин. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об`єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000 р. пар. 59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропущенням строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично та не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Позивач довідався про порушення свого права відповідачами отримавши 12.06.2017 повідомлення державного нотаріуса про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину ОСОБА_9 , оскільки свідоцтва були видані 05.03.2013 іншим спадкоємцям (а.с. 2).

Доказів більш раннього інформування позивача про неможливість оформлення спадщини, аніж у червні 2017 року, судові не надано.

З позовом позивач звернувся до суду у липні 2017 року (а.с. 3), тобто з дотриманням можливо пропущеного на думку співвідповідачів строку позовної давності.

Також суд зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК України (незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини) позивач отримав право на спірну земельну частку (пай).

Вчинені співвідповідачами дії щодо оформлення спадщини та не інформування нотаріуса про наявність у спадкодавця неповнолітнього сина порушили права позивача. Порушення його права є триваючим.

Навіть у разі погодження з аргументами відповідачів про пропуск позивачем строків позовної давності порушене право позивача підлягає захисту як таке, що порушено діями відповідачів і причина пропущення строку позовної давності є поважною.

Чинна на час смерті спадкодавця редакція ч. 1 ст. 1297 ЦК передбачала, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Зміни до згаданої норми про обов`язок звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на майно та/або майнові права, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, запроваджено Законом № 2478-VIII від 03.07.2018.

Строк звернення за свідоцтвом законом не визначено.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а, відтак, суд задовольняє позов повністю.

Представник позивача вказав, що звернеться до суду з окремою заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням у встановлений ЦПК України строк. Наразі просить питання їх розподілу у рішенні не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 158, 209, 212, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.2013, видане на ім`я ОСОБА_6 , зареєстроване у реєстрі за № 147, посвідчене нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на 1/2 частку спадкового майна, яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307545, та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307642 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.03.2013, видане на ім`я ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за № 149, посвідчене нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори на 1/2 частку спадкового майна, яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307545, та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Веселоподільський Бурякорадгосп», розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0307642 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_7 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у т.ч. через Семенівський районний суд Полтавської області).

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Третя особа - Семенівська державна нотаріальна контора (Полтавська обл., Семенівський р-н., смт Семенівка, вул. Шевченка, 31).

Суддя В.Ф.Харченко

Повний текст рішення складено 28.04.2020.