ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6057/20
провадження № 6/753/492/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярового Олександра Віталійовича, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яровий О.В. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що у нього на виконанні перебуває виконавчий документ Дарницького районного суду м. Києва №753/13441/17 від 28.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 1 225 грн., щомісячно. 30.01.2018 року направлено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, однак згідно наданих ними відповідей інформації про доходи та кошти боржника не виявлено. 05.07.2018 року державний виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 26.09.2019 року на адресу боржника направлено виклик з`явитися до державного виконавця 10.11.2018 року, однак боржник у визначений строк не прибув, про причини неявки не повідомив. На подальші виклики від 25.06.2019 та 25.02.2020 року боржник також не зявився жодного разу. 20.11.2018 року, 05.12.2019 року та 12.03.2020 року державним виконавцем здійснювалися виходи за місцем проживання боржника, але двері квартири ніхто не відчинив, провести виконавчі дії не виявилося можливим. 21.03.2019 року ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників, не платників аліментів. 11.11.2019 року винесено постанову про тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві користування вогнепальною зброєю, у праві полювання, у праві керування транспортним засобом. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржнику на праві власності належить легковий автомобіль «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , але місце знаходження даного автомобіля невідоме, у зв`язку з чим 13.11.2019 року винесено постанову про розшук майна боржника. 19.03.2020 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка складає на вказана дату 135 200 грн. У зв`язку з вищевикладеним та на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням та просив суд постановити ухвалу про примусове проникнення до житла боржника з метою виконання рішення суду.

У судове засідання державний виконавець не прибув, про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Разом з тим, гідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Державний виконавець зазначає, що ним, у відповідності до приписів Закону «Про виконавче провадження», було вжито всіх необхідних виконавчих дій з метою встановлення майнового стану боржника для належного виконання рішення суду.

Однак державним виконавцем не додано до подання жодних документів, які б підтверджували обставини, зазначені у поданні, тому суд не вбачає необхідності проникнення до житла боржника.

За таких обставин, суд прийшов до висновку що подання є необґрунтованим, а тому таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярового Олександра Віталійовича, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.О. Заставенко