П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року місто Маріуполь

справа № 264/1901/20

провадження № 22-ц/804/1730/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Попової С.А., Принцевської В.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Акціонерне товариство «Банк Форвард», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович,

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі ордеру № 114460 діє адвокат Крохмальова Лідія Петрівна, на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Кузнецова Д.В. від 25 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича № 6825 від 09 листопада 2019 року про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь стягувача - Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард».

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2020 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва (02105, м. Київ, вул. Сергієнка, буд. 3).

Приймаючи рішення про передачу справи до іншого суду, суд керувався положеннями ч. 9 ст. 187 ЦПК, згідно із якою, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Суд врахував, що положеннями ч. 12 ст. 28 ЦПК встановлено подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за місцем його виконання. Суд зробив висновок, що справа має розглядатись за місцем знаходження у м. Києві відповідача за загальними правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК, а також за місцезнаходженням виконавця, яким є приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна - за правилами ч. 12 ст. 28 ЦПК.

Не погодившись з ухвалою суду, 6 квітня 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Згідно з положеннями ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що була зазначена і в змісті позовної заяви, позивач вправі звернутися до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, в районі діяльності якого за місцем її роботи відбувається виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою до перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності із положеннями п. 9 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи рішення про направлення справи до іншого суду, суд першої інстанції констатував місце знаходження залученого відповідача і приватного виконавця Павелків Т.Л. у місті Києві. При цьому суд не вдався до аналізу суті заявлених вимог, правового регулювання спірних правовідносин, що мало істотне значення для вирішення питання територіальної юрисдикції (підсудності), під яку підпадає виниклий спір.

За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що міститься в абз. 2 п. 16 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Саме положеннями ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що регулює альтернативну підсудність і право вибору підсудності позивачем, ОСОБА_1 вмотивовано зміст позовної заяви і звернення її до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області за місцем фактичного здійснення виконання виконавчого напису нотаріуса шляхом стягнення боргу з її заробітної плати за місцем роботи у м. Маріуполі на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5).

Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає місце виконання рішення/напису нотаріуса, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Отже в розумінні ч. 12 ст. 28 ЦПК України позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може подаватись за місцезнаходженням стягувача або за місцем виконання, тобто за місцем здійснення виконавчого провадження - у даній справі це місце роботи позивачки на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» у м. Маріуполі Донецької області.

Саме до місця роботи позивачки спрямовано постанову приватного виконавця від 25 лютого 2020 року для здійснення роботодавцем відрахувань з її заробітної плати на користь стягувача (а.с. 22).

На зазначені обставини суд не зважив, що призвело до неврахування права позивача обирати підсудність справи між кількома передбаченими процесуальним законом альтернативними критеріями, результатом чого стало помилкове спрямування справи до іншого суду.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з недотриманням вимог процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи, та така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379, п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги апеляційний суд не вирішує, оскільки остаточне рішення у спірних правовідносинах не прийнято.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі ордеру № 114460 діє адвокат Крохмальова Лідія Петрівна, задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направити для продовження розгляду до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 квітня 2020 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Попова

В.П. Принцевська