Справа № 346/1887/18
Провадження № 22-ц/4808/720/20
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Беркещук Б.Б. 16 березня 2020 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 20 березня 2020 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Яцко Петро Петрович, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставного майна та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним акту державного виконавця про проведені електронні торги,

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Державного підприємства "Сетам", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Яцко П.П., Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставного майна та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним акту державного виконавця про проведені електронні торги відмовлено. Скасувано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року про накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 45,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , належного згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 06.03.2018 року ОСОБА_2 (а.с.68-78).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам, встановленим ст.356 ЦПК України.

Також апелянтом подано заяву про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. В обґрунтування заяви зазначив, що є малозабезпеченою особою, на даний час не працює у зв`язку із хворобою, з приводу якої перебуває на диспансерному обліку, та зазначив, що копії документів додаються. Однак, до заяви не долучено жодних документів на підтвердження майнового стану апелянта.

Апеляційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянтом не зазначено всіх учасників справи (відповідача ОСОБА_3 ), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до ч.4 п.2 ст.356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються копії скарг та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, апелянтом не подано копії скарг та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

При таких обставинах, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Щодо заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, слід зазначити наступне.

Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у поряду, визначеному законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Однак, апелянтом до заяви не долучено жодних доказів на підтвердження майнового стану. Дана обставина повинна підтверджуватись, зокрема, довідкою про доходи відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік, а відтак, відсутність доказів майнового стану апелянта не дає можливості встановити достатні правові підстави для можливості застосування судом норми ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а безпідставне не надходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави.

Таким чином для встановлення достатніх правових підстав для можливості застосування судом норми ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (вирішення питання про відстрочення судового збору) апелянту слід надати суду докази, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік.

Відповідно до п.1.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (що діє в новій редакції) від 08.07.2011 року розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судовий збір у сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок необхідно сплатити на рахунок (IBAN): UA0009612; отримувач Івано-Франківська міська ОТГ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37952250; банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050). При цьому, при заповненні платіжного документа у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

У зв`язку з цим особі, що подає апеляційну скаргу, необхідно надати строк для подачі до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційної скарги, яка б за своєю формою і змістом відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України, а саме: 1) апеляційної скарги із зазначенням всіх учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) та копії скарг та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи; 2) подання оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави для відстрочення сплати судового збору з наведенням обставин, які свідчать про матеріальне становище, або подання доказів, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 136,185, 356, 357 ЦПК України, п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У випадку невиконання вимог ухвали в установлений судом строк апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Максюта