Справа № 182/879/19
Провадження № 2/0182/643/2020
28.04.2020 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 2004 року народження, до ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 2004 року народження, з позовом до ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини.
Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 року (а.с.21,22) позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Ухвалу судді від 05.04.2019 року разом з копією позову з додатками направлено кожному з відповідачів за відомими суду адресами (а.с.24,25,26). До суду повернулися конверти, як не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.45,47,48,64-69).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Також відповідачів було повідомлено про розгляд справи №182/879/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 2004 року народження, до ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування моральної шкоди через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.62,70).
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі повідомлені про розгляд справи, належним чином, відзив на позов не подали.
Ухвалою судді від 28.04.2020 року позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів (а.с.71).
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Частиною 1 ст.270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ч.ч.1,2 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Зазначені вище обставини підтверджуються іншими матеріалами перевірки (а.с.29,3,32), письмовими поясненнями ОСОБА_9 (а.с.33), ОСОБА_3 (а.с.34), ОСОБА_10 (а.с.36), ОСОБА_11 (а.с.37), ОСОБА_12 (а.с.38), ОСОБА_13 (а.с.39).
Згідно Акту судово-медичного (дослідження) обстеження № 678 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обстеження почато - 08.11.2018 року, закінчено - 23.11.2018 року, обставини випадку - під час сутички 07.11.2018 року (а.с.41-42), виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми та садна волосяної частини голови, саден обличчя - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети; давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному обстежуваним.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1794 нейротравматологічні ліжка травматологічного відділення (а.с.8,8-на звороті), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.11.18 по 15.11.18 рік з повним діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій правої тім`яно-потиличної ділянки.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України, судом було запитано копії вказаних вище матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_1 (а.с.27-44) та долучено до матеріалів справи постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (а.с.49). Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року встановлено, що 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у АДРЕСА_1, ( ОСОБА_4 ) ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_3 , внаслідок чого його син влаштував бійку з ОСОБА_9 . Згідно висновку СМЕ, тілесні ушкодження отримані ОСОБА_9 відносяться до категорії «легких», що є ознаками ст.125 КК України, але правопорушник не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.49). Постанова набула чинності 22.02.2019 року.
Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , 2004 року народження, 07.11.2018 року було завдано легкі тілесні ушкодження і зазнав він їх з винних дій ОСОБА_3 , 2004 року народження.
Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 ,2004 року народження, її сину ОСОБА_2 , 2004 року народження, завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що ОСОБА_2 вимушений був проходити лікування через отримані тілесні ушкодження, перебував у стані напруження, пригнічення та тривоги, у нього змінився звичний ритм життя, погіршилися відносини з однолітками, його почало мучити безсоння, він боязно став ходити до школи і всі ці обставини негативно відобразилися на психологічному розвитку дитини. Тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.02.2020 № 198954886, від 28.04.2020 № 207741558 (а.с.50,71), відсутні відомості щодо прав власності на нерухоме майно, інших речових прав у відношенні ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_5 .
Судом не встановлено наявність у неповнолітнього ОСОБА_3 майна.
За положеннями ч.ч.1,2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, шкода відшкодовується в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
У матеріалах справи відсутні докази, що шкоду було завдано не з вини батьків ОСОБА_3 . У матеріалах справи наявна копія постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року, ухвалена у відношенні батька неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , якою було встановлено, що 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у АДРЕСА_1 , ( ОСОБА_4 ) ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_3 , внаслідок чого його син влаштував бійку з ОСОБА_9 . Згідно висновку СМЕ, тілесні ушкодження отримані ОСОБА_9 відносяться до категорії «легких», що є ознаками ст.125 КК України, але правопорушник не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст184 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.49).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що моральна шкода повинна бути відшкодована батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , 2004 року народження - ОСОБА_4 , який, як встановлено вказаною вище постановою суду, 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у АДРЕСА_1 , ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_3 , внаслідок чого його син влаштував бійку з ОСОБА_9 та останній отримав легкі тілесні ушкодження.
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача ОСОБА_4 , оскільки його неповнолітній син ОСОБА_3 не має майна, достатнього для відшкодування спричиненої ним шкоди, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Але суд вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем у 10000,00 грн. завищеним. Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин та характеру спричиненої моральної шкоди неповнолітньому сину позивача, беручі до уваги незначну тяжкість наслідків протиправної поведінки ОСОБА_3 , короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_2 , та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

В іншому слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з даним позовом (а.с.4).

Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89,137,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 15,16,23,270,1167,1179 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ), в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання вказане в позові: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання вказане в позові: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_7 ), ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання вказане в позові: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_8 ) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.).

В іншому - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова