Справа № 236/4714/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с. 4-8).

Ухвалою суду від 13.03.2020 залучено до участі у цивільній справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.122-123).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.132).

Відповідач представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с. 130-131).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.135).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області, померла свекруха позивача та відповідно баба відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.02.2015, актовий запис № 99(а.с.12, 16,18, 97-101).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.07.1991 державним нотаріусом Краснолиманської ДНК за реєстровим № 2-1643; свідоцтва про право на власності, виданого 27.07.1991 державним нотаріусом Краснолиманської ДНК за реєстровим № 2-1641, зареєстрованого 29.08.1991 Слов`янським БТІ за реєстровим № 3529(а.с.19-20).

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

За життя 19.07.2013 ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до змісту якого, все майно, яке належало на час смерті заповідала в рівних частках кожному відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - чоловіку позивача. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Краснолиманської ДНК 19.07.2013 за реєстровим № 2559, на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 05.03.2020(а.с.13, 119-120).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, були: син померлої та відповідно чоловік позивача- ОСОБА_4 , та онука померлої та відповідно відповідач по справі- ОСОБА_2 ; інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 03.03.2020 та матеріалами спадкової справи дослідженої в судовому засіданні(а.с.79-117).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лиман Донецької області, помер чоловік позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.07.2017, актовий запис № 645(а.с.17).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 , 1/2 частку якого у спадщину ОСОБА_4 прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На теперішній час, позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , яка в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України прийняла спадщину, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 26.12.2019(а.с.59).

На теперішній час, державним нотаріусом постановою від 26.01.2019 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця(а.с.49-50).

Відсутність правовстановлючих документів на спадковий будинок на ім`я померлого перешкоджають позивачу в позасудовому порядку оформити спадщину.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з:

1/2 частки житлового будинку"А-1", загальною площею 44,1 кв.м., в тому числі житлолвою 26,2 кв.м., із господарсько-побутовими будівлями та спорудами: сарай "Б", літня кухня "В", гараж "Г", сарай "Д", сарай "Е", вбиральня "Ж", сарай "З", колодязь (1/2 ч.) №1, огорожа № 2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскраження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 24.04.2020.

Суддя -