Ухвала

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа №2-144/11

провадження №61-6978ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 рокута постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив замінити сторону стягувача з ПАТ «Банк «Київська Русь» на його правонаступника - ОСОБА_2 у справі № 2-144/11 по виконанню ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2014 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на його правонаступника ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення в справі № 2-144/11, а саме з виконання ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня

2014 року про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» суми боргу за кредитним договором від 04 вересня 2008 року в розмірі 12 796,84 євро.

ОСОБА_1 не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 березня

2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня

2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити судове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У даній справі оскаржуються дії щодо заміни сторони виконавчого провадження, при виконанні судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, де згідно з додатком №1 до договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 25 липня 2018 року, до ОСОБА_2 перейшло право вимоги до боржників за кредитним договором від 04 вересня 2008 року заборгованість складає 173 398,65 грн.

Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2020 року не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 100 = 210 200).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Вказівка в резолютивній частині постанови Закарпатського апеляційного суду від 11 березня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська