Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2020 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ягодинської сільської ради Романівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року адвокат Бойко Наталія Сергіївна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Ягодинської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої, серед іншого, входить п"ять земельних ділянок загальною площею 0,8395 га, що розташовані в с. Ягодинка Романівського району Житомирської області, які остання, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, успадкувала після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , яка померла до дня видачі державного акту на право приватної власності на землю.

Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем ОСОБА_4 , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, представник позивача просить визнати за нею право власності на спірне майно в порядку спадкування.

В підготовче засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав.

Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Статтями 524, 534, 548 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах.

Згідно статті 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 30 серпня 1993 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно остання заповіла ОСОБА_5 . Даний заповіт не скасовано та не змінено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла внаслідок чого відкрилася спадщина.

Згідно довідки Ягодинської сільської ради Романівського району Житомирської області № 274 від 18 червня 2019 року спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління спадковим майном, прийняла її дочка ОСОБА_6 , однак своїх спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, яку шляхом вступу в управління спадковим майном, прийняла її дочка ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою Черняхівської селищної ради Житомирської області № 3340 від 2 вересня 2009 року.

Також судом встановлено, рішенням Ягодинської сільської Ради народних депутатів № 13 від 11 червня 1993 року ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,8395 га, однак документ, що посвідчує дане право (державний акт) видано після її смерті.

Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Керуючись статтями 10-13, 142, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, статтею 1223 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер: :10:016:0030; земельну ділянку площею 0,0816 га, кадастровий номер: :10:016:0031; земельну ділянку площею 0,2386 га, кадастровий номер: :10:016:0032; земельну ділянку площею 0,1405 га, кадастровий номер: :10:016:0033 та земельну ділянку площею 0,1288 га, кадастровий номер: :10:016:0034, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 13 від 3 березня 2020 року, в сумі 2102 грн (оригінал квитанції № 13 від 3 березня 2020 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 290/269/20).

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до пункту 3 розділу ХІІ " Прикінцеві положення" ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В. Бабич