Справа № 343/2220/17
Провадження № 22-ц/4808/611/20
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року, ухвалене суддею Турашем В.А.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягувати на її користь з відповідача кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини частин з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що влітку 2008 року вона познайомилась з відповідачем, і приблизно через півроку вони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин на орендованій квартирі у м. Львові. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина: ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося. Приблизно у жовтні 2009 року вони перестали проживати сумісно і відповідач покинув її разом з дитиною, яка до теперішнього часу перебуває на повному її забезпеченні. Малолітня дитина за весь час проживає з нею, допомогу від батька отримала лише тричі, а саме: у 2014 році - 2000 гривень; у 2016 році відповідач оплатив ліки дитині на суму приблизно 300 гривень, а також перерахував на картку Ощадбанку 1000 гривень. Після цього, більше жодного разу грошей на утримання дитини відповідач не надавав. Тепер вона постійно проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. Їй відомо, що станом на теперішній день, відповідач одружився, але інших дітей не має, мешкає у місті Одеса, та офіційно працює у Військовій академії міста, працює та отримує заробітну плату, а тому як батько зобов`язаний утримувати їх спільну дитину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Присуджено проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 08 грудня 2017 року і проводити до досягнення дочкою повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що утримання неповнолітньої дитини є обов`язком обох батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча може її надавати, тому підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Визначаючи розмір аліментів суд врахував, що на утриманні відповідача перебуває ще донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народжена в іншому шлюбі та дружина ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також деякі інші обставини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення в частині визначення розміру аліментів змінити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд присудив аліменти у мінімальному розмірі, виходячи з того, що на утриманні відповідача є ще дружина та це одна дочка, однак позивач не погоджується із такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і суперечать встановленим судом обставинам. Зазначає, що при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не врахував стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , її (позивача) доходи та матеріальний стан, доходи та матеріальний стан відповідача, наявність постійних додаткових витрат на лікування, навчання та розвиток дитини, обман відповідача щодо свого матеріального стану, наявність преюдиційного рішення Долинського районного суду від 25.04.2019 року у справі №343/421/19, ухилення відповідача від сплати аліментів з моменту ухвалення заочного рішення у цій справі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. Зокрема, вказує, що з урахуванням встановленого розміру доходів відповідача, позивач не довела, що дитина потребує утримання у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, доводи апеляційної скарги зводяться до особистої незгоди з обґрунтованим, законним, достатнім розміром аліментів на утримання однієї дитини. Рішення Долинського районного суду від 25.04.2019 року у справі №343/421/19 не має преюдиційного значення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін від спільного проживання народилася дочка ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 17.04.2009р. (а.с.4).

Як вбачається з паспорта громадянки України серії НОМЕР_2 (а.с.6-7), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Копія акту, складеного комісією ОСББ "Пілот 162" м.Львів вул.Люблінська,162 у складі виконавчого директора ОСОБА_8 і бухгалтера ОСОБА_9 , свідчить про те, що ОСОБА_1 , і її донька ОСОБА_3 , проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (договір майнового найму) (а.с.3).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, вони проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідач по справі працює в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського та має стабільний дохід.

Відповідно до копії довідки про доходи №182/3/99 від 23.01.2020р., виданої Національним університетом оборони України імені Івана Черняхівського , загальна сума доходу ОСОБА_2 , з 08/2019р. по 01/2020р., за винятком аліментів становить 75215,67грн . (а.с.122).

В судовому засіданні також встановлено, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває ще донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.10.2018, а.с.63), народжена в іншому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 18.10.2012р. а.с.62) та дружина ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (копії довідки №279 від 15.11.2019 року а.с.66).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум у 2020 році дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідач отримує стабільний дохід у розмірі близько 18 300 гривень щомісячно, ј частина від якого становить близько 4500 гривень. Згідно закону рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини, у 2020 році - від 2218 грн до 2399 грн.

Встановивши, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, 1/4 частка якого є значно більшою за рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку, стягнення 1/3 частин доходу відповідача становить значну частину його заробітку, а також враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває ще одна донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжена в іншому шлюбі, та дружина ОСОБА_6 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частки від доходу. Суд першої інстанції визначив розмір аліментів в межах фінансових можливостей відповідача, необхідних для розвитку дитини.

Доводи апелянта про мінімальний розмір стягнутих аліментів є необгрунтованими, оскільки суд стягнув аліменти у розмірі, що значно перевищує рекомендований розмір аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Долинського районного суду від 25.04.2019 року у справі №343/421/19 має преюдиційне значення, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана справа стосувалась інших підстав (зменшення розміру аліментів), а ухвалене заочне рішення у даній справі судом скасовано.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд не врахував наявність постійних додаткових витрат на лікування, навчання та розвиток дитини, то такі доводи є безпідставними, оскільки вказані додаткові витрати не є аліментними і можуть бути стягнуті у порядку ст.185 СК України, однак вимоги про стягнення додаткових витрат позивач не пред`являла.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко