печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Диба І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача Любарця А.Ю. про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Любарець Андрій Юрійович до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2020 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року вказана цивільна справа надійшла в провадження до судді Бусик О.Л. для подальшого розгляду в порядку загального позовного провадження із призначення дати проведення підготовчого засідання на 27 квітня 2020 року.

Представник позивача Любарець А.Ю. направив на адресу суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває справа №761/37409/19 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Любарець Андрій Юрійович до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Предметом розгляду справи №761/37409/19 є визнання недійсним договору від 04 квітня 2019 року № 26 про відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ АРАГОН» та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладений між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ « та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», який 04 квітня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., реєстр. № 275.

У відповідності до оскаржуваного договору від 04 квітня 2019 року № 26 про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» останньому від ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було відступлено право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року №87-06-И/09, який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ».

Згідно умов договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», який 04 квітня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., реєстр. № 275 ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» права вимоги за іпотечним договором, який 29 листопада 2006 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., реєстр. №3352.

Договір іпотеки було укладено в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» за кредитним договором. За умовами договору іпотеки ОСОБА_2 передав ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» в іпотеку належне ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

В січні 2020 року за наслідками формування Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 стало відомо про те, що 05 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було змінено іпотекодержателя квартири за договором іпотеки на ТОВ «ВАКАНДА» ().

Таким чином, відносно квартири можуть надалі здійснюватися реєстраційні дії, в тому числі особами, що не є учасниками справи №761/37409/19.

В судове засідання сторони, які беруть участь у справі, не з`явились, повідомлялись вчасно та належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом даного позову є визнання недійсними договорів про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які були укладені між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», стороною яких позивач не був і вимог про застосування наслідків їх недійсності ним не заявлено.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що між заявленими позовними вимогами та способом забезпечення позову, про який просить позивач, відсутній прямий зв`язок, а відтак незастосування заявленого позивачем заходу забезпечення позову не створює реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Любарця А.Ю. про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Любарець Андрій Юрійович до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л. Бусик