УХВАЛА

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 383/457/17

провадження № 61-12977св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року в складі судді Замші О. В. та на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року в складі колегії суддів Письменного О. А., Дьомич Л. М., Дуковського О. Л.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 та просив розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами, та стягнути 27 596,21 грн заборгованості з орендної плати й 2647,74 грн пені.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Кіровоградської області від 23 січня 2018 року, позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі, укладений 19 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , зареєстрований відділом Держкомзему в Бобринецькому районі 18 грудня 2012 року за № 02832, площею 7,57 га, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ- КР № 001611 виданого 29 жовтня 2001 року Павлогірківською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 596,21 грн заборгованості зі сплати орендної плати за 2012-2016 роки та 2647,74 грн пені.

14 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Стаття 129 Конституції Українисеред основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК Українидля цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з договором оренди землі від 19 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 186 736 грн, а розмір орендної плати складає 3 % від такої оцінки, тобто 5 602,08 грн на рік.

Відповідно до пункту 8 частини пешої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - ціна визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом позову в даній справі є вимоги майнового характеру про розірвання договору оренди земельної ділянки, ціна якої становить 16 806,24 грн, та вимога майнового характеру про стягнення заборгованості з орендної плати та пені, ціна якої становить 30 243,95 грн (27 596,21 грн + 2647,74 грн).

Ціна позову в даній справі становить 47 050,19 грн, що станом на 01 січня 2018 року не перевищувало ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн х 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на день подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук