Ухвала

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа №303/5116/16-ц

провадження № 61-6927ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя, виділення грошової компенсації, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання майна спільною сумісною власністю, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання об`єктами права спільної сумісної власності будинку, земельної ділянки, транспортних засобів, поділ майна та стягнення різниці вартості виділеного майна,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року в указаній вище справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, повний текст якої складено 10 березня 2020 року, отримано банком 16 березня 2020 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, повний текст якої складено 10 березня 2020 року, оприлюднено 13 березня 2020 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк», не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі ніж передбачено законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у серпні 2016 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня

2016 року.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року становив

1 378 грн.

Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1 378*0,4 = 551,20) та не більше

5 розмірів мінімальної заробітної плати (1 378*5 = 6 890) (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада

2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними спорудами і прибудовами за АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0698 га, що розташована за вказаною адресою.

Поділено майно, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині за кожним житлового будинку з надвірними спорудами і прибудовами за АДРЕСА_1 , та по Ѕ частині за кожним земельної ділянки площею 0,0698 га, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Заявник просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду

від 26 лютого 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи ціну позову та вимоги касаційної скарги заявник за подання касаційної скарги має сплатити за вимоги майнового характеру (визнання об`єктами права спільної сумісної власності будинку, земельної ділянки, транспортних засобів, поділ майна та стягнення різниці вартості виділеного майна) - 5 712,80 грн ((551,20+551,20+1754) * 200%), із яких сплачено 1280 грн.

Таким чином заявнику необхідно доплатити судовий збір в розмірі

4 432,80 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року задовольнити.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька