Справа № 216/9096/15-ц
провадження №2/216/88/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором не виконує. Відповідач станом на 12.11.2015 року має заборгованість 21400,54 грн., яка складається з наступного: 4826,41 грн. - заборгованість за кредитом, 13366,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1007,17грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.04.2009 року у сумі 21400,54 грн. та судові витрати в сумі 1218,00грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Раніше в судових засіданнях, представник позивача також підтримував позов в повному обсязі та просив суд позовні вимоги задовольнити, просив суд звернути увагу, що відповідач довготривалий час користувався послугами позивача, до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в жодне судове засідання, призначене з 2018 року до сьогодні, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав до суду ані заяви, ані клопотання про розгляд справи без його присутності або про перенесення розгляду справи. Приймаючи участь в розгляді справи в суді в період 2015-2017 роках, представники відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які діяли на підставі довіреності, заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, просили суд застосувати строк позовної давності, мотивує цю заяву тим, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відповідачем було зроблено 24.09.2012 року. При цьому сторона відповідача не визнає факт внесення відповідачем жодних сум в погашення заборгованості в період з 26.10.2012 по 24.01.2014 року, коли згідно розрахунку заборгованості з боку відповідача було зроблено останній платіж. Крім того, сторона відповідача не згодна з відсотковою ставкою, яка нараховується банком на суму простроченої заборгованості у розмірі 38,40 % річних в період (із 01.10.2014 року по 31.03.2015 року), та 46,80% річних (із 01.04.2015 року), оскільки відповідач надавав свою згоду на користування кредитними коштами на умовах у 3% на місяць на залишок заборгованості, без сплати комісії. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається Позивач у позові, не містять підпису відповідача, та взагалі не мають дати складання. Останнє подане представником відповідача ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю участі відповідача у процедурі позасудового врегулювання спору, було подано до суду 08.06.2017 року, але до матеріалів справи на теперішній час жодна зі сторін не надала доказів вирішення спору в позасудовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 01.04.2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» № б/н.

Також в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна».

В анкеті-заяві передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Кредитна миттєва» «30 днів пільгового періоду» у розмірі 500 грн., яку підписано ним 01.04.2009 року.

01.04.2009 року відповідач ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Кредитна миттєва» «30 днів пільгового періоду».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що з підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» , «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає кредитний договір між сторонами.

Також встановлено, що відповідач скористався послугами позивача та наданими коштами, регулярно використовував кредитні кошти, повертав та сплачував відсотки. Проте відповідач порушив свої зобов`язання. Так 24.01.2014 відповідач останній раз сплатив 350,00 грн. Після сплати станом на 11.02.2014 відповідач мав заборгованість по тілу кредиту у сумі 4826,41 грн., по процентах 235,88 коп. За період з 12.02.2014 по 12.11.2015 відповідач не здійснив жодного платежу.

За розрахунком позивача станом на 12.11.2015 заборгованість відповідача становить 21400,54 грн., яка складається з наступного: 4826,41 грн. - заборгованість за кредитом, 13366,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1007,17грн. - штраф (процентна складова).

Між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Встановлені факти та положення закону у сукупності вказують на те, що між позивачем і відповідачем склалися кредитні правовідносини. Відповідач з звертаючись до позивача і заповнюючи анкету-заяву, користуючись коштами, повертаючи кредит і сплачуючи відсотки вочевидь діяв як споживач послуг банку.

Після сплати станом на 12.02.2014 відповідач мав заборгованість по тілу кредиту у сумі 4826,41 грн., по процентах 235,88 коп. За період з 12.02.2014 по 12.11.2015 року пройшло 639 днів і відповідач не здійснив жодного платежу. За цей період сума процентів з заборгованості становить 3084,07 грн., згідно з розрахунком відповідно до умов договору з 36 відсотків річних (3% у місяць), що становить 0,1 відсотка у день, які вираховуються з 360 днів у році(36/360). Відповідно за 639 днів відповідач повинен сплатити суму відсотків за користування кредитом 3084,07грн. (4826,41х0,1/100х639). Загальна сума боргу за відсотками за користування кредитом становить 3319,95 грн. (235,88 грн. + 3084,07 грн.).

Умови і правила надання банківських послуг всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у зв`язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Отже, не підлягають стягненню з відповідача відсотки за користування кредитом зі ставки 38,4%, 46,8% річних.

Тому, з відповідача підлягають стягненню заявлена заборгованість по тілу кредиту 4826,41 грн. та відсотки за користування кредитними коштами 3319,95 грн.

Довідкою про умови кредитування, яка підписана 01.04.2009 року відповідачем ОСОБА_1 передбачена сплата пені, штрафу, визначений розмір комісії.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15.

Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 12.11.2015 року становить 10096,36 грн., яка складається з наступного: 4826,41 грн. - заборгованість за кредитом; 3319,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Що до заяви сторони відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строк. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Правова позиція Верховного суду України зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт)встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями.

Також Верховний суд України прийшов до висновку, що у разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з усього вищезазначеного вбачається, що якщо клієнт впродовж трьох років хоч і не здійснює платежі по кредитному договору (але до закінчення строку кредитного договору), це не дає можливості застосувати судом за його заявою строки позовної давності. Такі строки можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив.

Позивач просить суд застосувати строк позовної давності мотивує цю заяву тим, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відповідачем було зроблено 24.09.2012 року, що не відповідає дійсності, так як останній платіж згідно розрахунку, відповідачем було зроблено 24.01.2014 року, а останнє зняття коштів з картки 11.02.2014 року. Крім того, строк дії картки, згідно довідки позивача встановлено до липня 2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом 15.12.2015 року. Строк загальної позовної давності не порушено.

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» у зв`язку тим, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 р. змінено організаційно-правову форму та назву ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на АТ «АКЦЕНТ-БАНК», про зазначено у п. 1.1 Статуту АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (ПАТ "А-БАНК" ) є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК».

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви, у зв`язку з чим у зазначеній цивільній справі назва позивача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» » підлягає заміні АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Представником позивача при зверненні до суду з позовом сплачено 1218,00грн. судового збору. Позовні вимоги позивача задоволені частково в сумі 10096,36 грн., отже з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі пропорційно до задоволення частини позовних вимог, а саме 574,64 грн. (10096,36 х 1218,00 : 21400,54 = 574,64).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) заборгованість за кредитом у розмірі 10096,36 грн. (десять тисяч дев`яносто шість гривень 36 копійок), яка складається з наступного: 4826,41 грн. - заборгованість за кредитом; 3319,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 574,64 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М.В. Бутенко