Справа № 308/5846/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, та зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. перевірити інформацію,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою про визнання неправомірними дій, та зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. перевірити інформацію, подану ним у заяві від 23.03.2018 року.

Свою скаргу мотивує тим, що 28 липня 2010 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення у справі № 2-4661/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Рішення виконується у зведеному виконавчому провадженні № 34090187 (ВП № 33749043, ВП 33749913, ВП № 34683009) відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на підставі виконавчого листа № 2-4661/10, виданого 04.09.12. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Вказує, що згідно з рішенням ОСОБА_2 повинен сплатити ОСОБА_1 , кошти в сумі 9 911 772, 10 грн.

23 березня 2018 року він подав заяву до виконавчої служби, і просив звернути стягнення на майнові права боржника, які той має у ТОВ «Самшит». Але відповіді не отримував. Тоді, 14 травня 2018 року він повторно звернувся і того ж дня отримав лист № 34090187/8 від 05.04.18 відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, згідно якого йому відмовлено у зверненні стягнення на майнові права, оскільки: ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.14. у справі № 308/15129/14-ц заборонено передавати на торги майно, яке є предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.14. у справі № 712/16910/12 заборонено проникати у будинок за адресою АДРЕСА_1 , описувати і реалізовувати майно в будинку.

Вважає, що оскільки ухвали, на які посилається державна виконавча служба, не забороняють звертати стягнення на майнові права боржника ТОВ «Самшит», таму така відмова є неправомірною.

На підставі наведеного просить :

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М., щодо перевірки майнового стану боржника;

зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. перевірити інформацію, подану ОСОБА_1 у заяві від 23.03.2018 року.

Через канцелярію суду заступник начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Ярош С.І. подав відзив на скаргу, який обґрунтовує тим, що 23.03.2018 ОСОБА_1 подав до відділу ПВР заяву, якою просив звернути стягнення на майнові права боржника, які той має у ТОВ «Самшит» та повідомляє про те, що згідно відповіді від 05.04.2018 за № 34090187/8 йому було відмовлено у зверненні стягнення на майнові права боржника. Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області не погоджується з такими доводами скаржника оскільки вони є недостовірними.

Зазначає, що вищевказаним листом від 05.04.2018 відділ ПВР повідомив гр. ОСОБА_1 про те, що за результатами проведених 16.01.2015 року електронних торгів, станом на 10.02.2015 року, частково реалізовано майно боржника ОСОБА_2 , а саме 35 лотів на суму 72394,80 грн., з яких на депозитний рахунок відділу надійшло по 29 лотам на суму 59574,57 грн.

Також повідомлено, що 22 січня 2015 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області надійшла ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2014 року по справі № 308/15129/14-ц відповідно до якої задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області до вирішення справи по суті та набранням рішення суду законної сили, передавати на торги чи реалізовувати майно, що є предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності, а саме 50 найменувань предметів домашнього вжитку та ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2014 року по справі № 712/16910/12 відповідно до якої задоволено клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову, вжито заходів до забезпечення позову ОСОБА_4 до ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемного правочину та на час розгляду даної справи в суді заборонено MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області та будь-яким третім фізичним чи юридичним особам у виконавчих провадженнях на підставі виконавчого листа № 712/2-182211 виданого 25.07.2012 року Ужгородським міськрайонним судом, започаткованих MB ДВС у виконавчих провадженнях ВП № 33749043 та ВП № 33749913, які в подальшому були передані на виконання в відділ ГІВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області, а зокрема по ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 34090187, здійснювати будь-які дії по проникненню в будинок за адресою АДРЕСА_1 , опису, арешту і реалізації вказаного будинку.

Зазначає, що заявника також повідомлено, що після скасування заходів забезпечення позову, встановлених вищезазначеними ухвалами, державним виконавцем будуть проведенні всі необхідні дії спрямовані на реалізацію рухомого майна боржника, а саме предметів домашнього вжитку, а також всі необхідні дії спрямовані на виявлення та реалізацію іншого майна боржника, у тому числі частки у статутному капіталі ТОВ «Самшит» (). Отже, згідно вищенаведеного, гр. ОСОБА_1 не було відмовлено у зверненні стягнення на частку у статутному капіталі ТОВ «Самшит», а тільки роз`яснено про черговість звернення стягнення на майно боржника та повідомлено про дії, які будуть вжиті державним виконавцем з метою належного виконання рішення суду.

Крім того, скаржник стверджує, що державний виконавець не перевірив надану інформацію та не надіслав запит до ТОВ «Самшит». Вказує, що і це твердження скаржника є недостовірним, оскільки 16.05.2018 державним виконавцем надіслано вимогу ТОВ «Самшит» за № 8-1255/34683009 з вимогою надати відділу ПВР інформацію про наявність у гр. ОСОБА_2 частки у ТОВ «Самшит» з метою її подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

У зв`язку з вищенаведеним вважає, що державним виконавцем вживаються всі дії у відповідності до норм чинного законодавства України, у тому числі ЗУ «Про виконавче провадження» з метою належного виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у повному обсязі у скарзі ОСОБА_1

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав заяву про розгляду скарги без його участі..

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином

З огляду на положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якими передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають розгляду скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2010 року у справі №2-4661/10, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за позикою у розмірі 9564832 гривень, проценти від суми позики у розмірі 322321,73 гривень, та три проценти річних від простроченої суми за весь час просторочення в сумі 22798,37 гривень, що разом становить 99099952,10 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати, а саме 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання вказаного рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 04.09.2012 року видано виконавчий лист, який пред`явлений для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області

23.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про звернення стягнення на корпоративні (майнові) права ОСОБА_2 , які йому належать у ТОВ «Самшит».

Листом заступника начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Ярош С.І. від 05.04.2018 року, було надано відповідь на його звернення та повідомлено, що 22 січня 2015 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області надійшла ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2014 року по справі № 308/15129/14-ц, якою, вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області до вирішення справи по суті та набранням рішення суду законної сили, передавати на торги чи реалізовувати майно, що є предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності, а саме 50 найменувань предметів домашнього вжитку та ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2014 року по справі № 712/16910/12 відповідно до якої, вжито заходів до забезпечення позову ОСОБА_4 до ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемного правочину та на час розгляду даної справи в суді заборонено MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області та будь-яким третім фізичним чи юридичним особам у виконавчих провадженнях на підставі виконавчого листа № 712/2- 182211 виданого 25.07.2012 року Ужгородським міськрайонним судом, започаткованих MB ДВС у виконавчих провадженнях ВП № 33749043 та ВП № 33749913, які в подальшому були передані на виконання в відділ ГІВР УДВС ГУЮ у Закарпатській області, а зокрема по ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 34090187, здійснювати будь-які дії по проникненню в будинок за адресою АДРЕСА_1 , опису, арешту і реалізації вказаного будинку.

Також роз`яснено, що після скасування заходів забезпечення позову, державним виконавцем будуть проведені необхідні дії спрямовані на реалізацію рухомого майна боржника, а саме предметів домашнього вжитку, а також всі необхідні дії спрямовані на виявлення та реалізацію іншого майна боржника, у тому числі частки у статутному капіталі ТОВ «Самшит».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ст. 79 ч. 1 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 451 ЦПК Українипередбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця суду скаржником надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 79, 81, 89, 259-261, 353, 354, 447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, та зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Шутко О.М. перевірити інформацію.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.