СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-п/759/85/20
ун. № 759/814/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Істоміній О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду і продовження строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року, посилаючись на те, що відповідач, будучи фактично повідомленим про час та місце судового розгляду, не реалізував своє право на участь у судовому розгляді, в тому числі і шляхом направлення відзиву, через відсутність на той момент уповноваженої особи на представництво інтересів відповідача у суді. Окрім цього заявник мотивує свою заяву посиланням на певні, на його думку, важливі докази та обставини, що мають значення для вирішення спору і не були враховані судом під час ухвалення рішення, зокрема, що ним ДП "Завод 410 ЦА" повністю виконано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2017р. про поновлення позивача на роботі та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому підстав для повторного виконання рішення про повновлення на роботі немає.

У судовому засіданні заявник не прибув, про час та місце повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Позивач проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що підстав для скасування заочного рішення немає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.03.2020р. задоволено позов ОСОБА_1 до ДП «Завод 410 ЦА» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду (а.с.29-30).

Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач судом повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, шляхом направлення рекомендованого листа, факт отримання якого підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 03.02.2020 року (а.с. 25).

Суд, враховуючи дату судового розгляду 04.03.2020 року, вважає даний термін розумний та достатнім для реалізації відповідачем свого права на подачу відзиву та забезпечення участі уповноваженого представника у судовому засідання. Посилання заявника на той факт, що у штаті підприємства не було відповідного фахівця, не обмежувало його у праві залучити позаштатного юриста, чи хоча б направити до суду клопотання з проханням про відкладення судового розгляду для отримання фахового юридичного супроводу та визначення правової позиції, а тому не може бути розцінене судом, як підстава скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України.

Окрім того, за вимогами ст. 288 ЦПК України суд скасовує заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема якщо відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити, та докази.

Водночас, з`ясування причин неявки може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Проте заявником до заяви не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і які не були враховані судом під час ухвалення рішення.

Так, як встановлено в судовому засіданні, рішенням Київського апеляційного суду від 23.10.2019р. ОСОБА_1 було поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 276 625грн 96коп. Рішення в частині поновлення на роботі та виплати йому середнього заробітку за один місяць підлягало негайному виконання.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, відсутність у судовому рішенні вказівки про це, не позбавляє рішення його обов`язковості з моменту проголошення.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п`ята статті 124 Конституції України).

Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Жодного доказу про те, що рішення Київського апеляційного суду від 23.10.2019р. було виконано, матеріали справи не містять.

Таким чином, у суду відсутні підстави, визначені у ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 260, 287, 288, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення - задовольнити. Поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 352 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т.В. Кириленко