Справа №461/9899/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року суддя Галицького районного суду міста Львова Волоско І.Р. Ю секретар Скаб В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Возницького про поновлення на роботі , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Возницького, в якому просить поновити його на посаді садівника сектору «Музей-заповідник Підгорецький замок», який належить Львівській національній галереї мистецтв ім. Б. Возницького, м. Львів, вул. Стефаника, 3 .

В обґрунтування даного позову вказує на те, що, 15 травня 2019 року у зв`язку із скороченням штатної одиниці сторожа сектору «Музей-заповідник Підгорецький замок», який належить Львівській національній галереї мистецтв його переведено на посаду садівника Підгорецького замку. Зазначає, що працюючи на займаній посаді його не ознайомлювали із наказом про переведення на займану посаду та не повідомили про строки трудового договору. 16 жовтня 2019 року в усній формі в.о. завідувача Чехут І.М. повідомила позивача про звільнення із роботи, однак, посадовими особами Львівської національної галереї мистецтв про прийняте рішення його не повідомили, а тому продовжував працювати та дотримуватись правил внутрішнього розпорядку. Через тривалий час в.о. завідувача ОСОБА_2 .М. повторно в усній формі повідомила позивача, що він звільнений. Також зазначає, що у зв`язку із недопуском до роботи, ненаданням трудової книжки, 11.11.2019 року він звернувся в Управління Держпраці щодо захисту свого порушеного права. 14.11.2019 року Львівська національна галеря мистецтв своїм листом повідомила його про звільнення із займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Вважає, що він безпідставно звільнений з роботи з порушенням чинного законодавства, а тому повинен бути поновлений на роботі.

Рух справи в суді.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року доручено відповідальній особі Бродівського районного суду Львівської області забезпечити проведення 27.02.2020 року о 12 год. 00 хв. судове засідання в режимі відеоконференції з участю позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27 лютого2020 року доручено відповідальній особі Бродівського районного суду Львівської області забезпечити проведення 13.03.2020 року о 09 год. 45 хв. судове засідання в режимі відеоконференції з участю позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Возницького в частині стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.11.2019 року по час вступу судового рішення в законну силу виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати, залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року доручено відповідальній особі Бродівського районного суду Львівської області забезпечити проведення 03.04.2020 року о 09 год. 45 хв. судове засідання в режимі відеоконференції з участю позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку із постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р.№211»Про запобігання поширенню на території України короновірусу СОVID-19» ухвалою суду від 03 квітня 2020 року розгляд справи вирішено завершити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи в судове засідання, надавши можливість подати додаткові письмові пояснення щодо предмету спору.

Сторони скористались таким правом та подали додаткові письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи та враховані судом при вирішенні спору.

Позиції сторін у справі.

20 січня 2020 року генеральним директором Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького Возняком Т. ОСОБА_3 . надіслано відзив на позовну заяву згідно якого зазначає, що 04.03.2014 року ОСОБА_4 прийнятий на посаду сторожа у Львівську національну галерею мистецтв імені ОСОБА_5 . 14.03.2019 року ОСОБА_6 було офіційно попереджено про скорочення штату працівників у Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г .Возницького, про що він, в той же день, розписався на бланку попередження. 15.05.2019 року ОСОБА_7 були запропоновані вакансії у Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького для працевлаштування. ОСОБА_4 вибрав посаду садівника (сезонну) у відділі «Музей-заповідник «Підгорецький замок», що знаходиться в с. Підгірці, Бродівського р-ну, Львівської області. В той же день, 15.05.2019 року ОСОБА_4 написав заяву на переведення його з посади сторожа відділу «Музей заповідник «Підгорецький замок» на посаду садівника, в тому ж відділі, на сезон. При цьому ОСОБА_4 не тільки був попереджений, а й особисто написав в заяві, що він просить перевести його на посаду садівника на сезон. Таким чином, пишучи заяву, ОСОБА_4 знав і усвідомлював, що він приймається на посаду садівника на сезон, тобто з ним укладено строковий договір і процедура звільнення його буде відрізнятись від процедури звільнення постійних працівників. Також, зазначає, що твердження ОСОБА_6 , в позовній заяві, що його не ознайомлено із змістом про переведення, не відповідає дійсності і спростовується його ж власною заявою про переведення. Під час приймання на сезонні роботи, трудовий договір з працівником можна укласти на строк, який не перевищує тривалості сезону, тобто 6 місяців. З ОСОБА_8 було укладено строковий трудовий договір терміном менше шести місяців. Додатково зазначає, що працівники, зайняті на сезонних роботах, після закінчення таких робіт звільняються з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 36 КЗпП, закінчення строку. При цьому днем звільнення вважається останній день сезонної роботи або день вказаний в наказі на звільнення. Також зазначає, що припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку його дії (п.2 ст.36 КЗпП України) не потребує заяви або будь-якого волевиявлення працівника. Підписуючи строковий трудовий договір працівник фактично погоджується з його припиненням після закінчення строку на який цей договір укладено. Крім того, зазначає, що позовна заява з вимогами про поновлення ОСОБА_1 на посаді садівника сектору «Музей-заповідник Підгорецький замок», що належить Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького є надуманою, позовні вимоги безпідставні, а сам позов не підлягає задоволенню.

23 січня 2020 року позивачем надіслано відповідь на відзив, в якому зазначає, що із поясненнями поданими відповідачем у відзиві на позовну заяву не погоджується, оскільки відповідачем у відзиві наводяться ті пояснення, які ним не викладались у позовній заяві і не мають ніякого відношення до викладених вимог позову. Стверджує, що відповідачем не надано жодного підтверджуючого документу про прийняття на роботу та звільнення з роботи з підписом позивача про ознайомлення. Крім того, звертає увагу на те, що наказу про звільнення не було, а тому строковий договір згідно Кодексу законів про працю України продовжується на безстроковий час. Вважає, що звільнення з посади садівника сектору «Музей-заповідник Підгорецький замок» відбулось з грубим порушенням чинного законодавства і позивач повинен бути поновлений на роботі.

14 лютого 2020 року генеральним директором Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького Возняком Т.С. надіслано заперечення на відповідь позивача згідно яких, зазначає, що ОСОБА_1 знав і усвідомлював, що він приймається на посаду садівника на сезон, тобто з ним укладено строковий договір і процедура звільнення його буде відрізнятись від процедури звільнення постійних працівників. Всі заяви ОСОБА_1 спростовуються наявними документами, в тому числі і тими, що направлені на адресу суду самим позивачем. Також зазначає, що позовна заява з вимогами про поновлення ОСОБА_1 на посаді садівника сектору «Музей-заповідник Підгорецький замок», що належить Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького є надуманою, позовні вимоги безпідставні, а сам позов не підлягає задоволенню.

21 квітня 2020 року представником позивача ОСОБА_9 надіслано пояснення, в яких зазначає, що оспорюваний наказ є протиправним та таким, що виданий всупереч вимогам КЗпП України, а звільнення ОСОБА_1 незаконним. Звертає увагу на те, що постановою КМУ № 278 від 28 березня 1997 р. «Про затвердження списку робіт і сезонних галузей» затверджено список сезонних робіт та сезонних галузей. Основним видом діяльності відповідача є функціонування музеїв та діяльність із охорони та використання пам`яток історії, будівель та інших пам`яток культури (КВЕД 91.02, 91.03), тобто види робіт які не відносяться до сезонних. Крім цього, стверджує, що покликання відповідача на факт встановлення сезонності роботи садівника наказом №06-ад від 08.10.2019 року «Про початок опалювального сезону» не заслуговує на увагу, оскільки згаданим наказом визначено виключно терміни початку опалення приміщень, належних відповідачу. Інших розпорядчих документів, яким роботу садівника віднесено до сезонної відповідачем на надано, а тому враховуючи викладене, просить позовні вимоги ОСОБА_6 щодо поновлення його на роботі на посаді садівника сектору «Музей - заповідним Підгорецький замок» Львівської національної галереї мистецтв ім. Б. Возницького задовольнити повністю.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиція суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 04 березня 2014 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду сторожа у Львівську національну галерею мистецтв імені Б.Г. Возницького.

Відповідно до попередження про скорочення штату працівників від 14 березня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що займана посада, підлягає скороченню у двох місячний термін відповідно до пункту 1 ст.40 КЗпП України, який ним отримано 14.03.2019 року (а.с.28).

15 травня 2019 року ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади у Львівській галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького для працевлаштування (а.с.29).

Згідно заяви від 15 травня 2019 року ОСОБА_1 просив перевести його з 16.05.2019 року на посаду садівника відділу музей заповідник «Підгорецький замок» на сезон (а.с.30).

На підставі наказу (з особового складу) від 15 травня 2019 року ОСОБА_10 , 16 травня 2019 року переведено на посаду садівника відділу «Музей-заповідник «Підгорецький замок» з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, на сезон (а.с.31).

Відповідно до пункту 3 наказу (з адміністративно-господарської діяльності) №06-ад від 08 жовтня 2019 року про початок опалювального сезону 2019-2020 років, зазначено, що завершити підготовку музейної території до зимового періоду у секторі «Музей заповідник «Підгорецький замок» та м. Львові до 31 жовтня 2019 року (а.с.56-57).

Згідно наказу (з особового складу) №14-к від 23 жовтня 2019 року Львівської національної галереї мистецтв імені ОСОБА_11 . Возницького, ОСОБА_1 садівника сектору «Музей заповідник «Підгорецький замок», звільнено 31 жовтня 2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 статті 36 КЗпП України (а.с.15).

Відповідно до листа заступника генерального директора з адміністративно-правової роботи ОСОБА_12 від 12 листопада 2019 року №702 повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до наказу Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького від 23.10.2019 №147-к, що його звільнено з посади садівника сектору «Музей-заповідник «Підгорецький замок» та запропоновано з`явитись до Львівської національної галереї мистецтв для отримання трудової книжки (а.с.7).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 43 Конституції України зазначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.23 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної в резолюції 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Згідно ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Згідно ч. 2 ст. 23 КЗпП України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. При цьому закон ніяк не обмежує права сторін трудового договору на визначення строку його дії (якщо взагалі не заборонено в даному випадку укладати трудовий договір на строк).

Правове становище працівників, що уклали строкові трудові договори, переважно не відрізняється від правового становища працівників, що уклали трудові договори на невизначений строк. Водночас працівник, що уклав строковий трудовий договір, після закінчення обумовленого строку підлягає звільненню. Звільнення здійснюється без його заяви за наказом власника. Крім того, належить звернути увагу на те, що законодавство не встановлює обов`язку власника попереджати працівника про майбутнє звільнення у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Підставою для звільнення працівника є п. 2 ст. 36 КЗпП.

Серед строкових трудових договорів виокремлюються трудові договори із сезонними і тимчасовими працівниками. Правове становище працівників, які уклали трудові договори про сезонну роботу, визначається на цей час Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24.09.1974 року № 310-ІХ. Та обставина, що названий Указ зберіг чинність в Україні, підтверджується статтею 7 КЗпП, що передбачає встановлення законодавством особливостей правового регулювання праці тимчасових і сезонних працівників. Крім того, слід враховувати, що в силу Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 року № 1545-ХІІ в Україні продовжують діяти акти законодавства Союзу РСР з питань, не врегульованих законодавством України.

Відповідно до статті першої Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24.09.1974 року № 310-ІХ, сезонними вважаються роботи, які внаслідок природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду (сезону), що не перевищує шести місяців.

Статтею третьою та четвертою Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24.09.1974 року № 310-ІХ вказано, що особи, яких приймають на сезонні роботи, має бути попереджено про це при укладенні трудового договору. В наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу має бути зазначено, що даний працівник приймається на сезонну роботу. Трудовий договір при прийманні на сезонні роботи може бути укладено на строк, який не перевищує тривалості сезону.

Працівники, зайняті на сезонних роботах, після закінчення таких робіт звільняються з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 36 КЗпП, закінчення строку. При цьому днем звільнення вважається останній день сезонної роботи або день вказаний в наказі на звільнення.

Припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку його дії (п.2 ст.36 КЗпП України) не потребує заяви або будь-якого волевиявлення працівника. Підписуючи строковий трудовий договір працівник фактично погоджується з його припиненням після закінчення строку на який цей договір укладено.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 15 травня 2019 року та наказу (з особового складу) про переведення ОСОБА_1 від 15 травня 2019 року №51-к, ОСОБА_1 переведено на посаду садівника відділу «Музей-заповідник «Підгорецький замок», на сезон (а.с.30-31).

Із цього слідує, що позивач був попереджений та ознайомлений із тим, що він приймається на посаду садівника на сезон, тобто з ним укладено строковий договір і процедура звільнення його буде відрізнятися від процедури звільнення постійних працівників.

Крім того, як вбачається із штатного розпису відділу «Музей-заповідник «Підгорецький замок» Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г.Возницького, посада садівника, яку обіймав позивач, була віднесена до сезонної (а.с.78).

Щодо покликання позивача на те, що в листопаді 2019 року він повернувся до роботи та розписався в журналі фіксації часу приходу та виходу з робочого місця, суд зазначає наступне.

Відповідно до розрахункових листів за листопад та жовтень 2019 року, такі вказують, що розрахунок з ОСОБА_8 було проведено в жовтні 2019 року. В листопаді 2019 року проведено лише оплату лікарняного листа, який ОСОБА_4 і надав в цьому місяці.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_6 , вказано всі нараховані та стягнені оплати. Дана довідка підтверджує, що розрахунок з ОСОБА_8 було проведено в жовтні 2019 року. В листопаді 2019 року проведено лише оплату лікарняного листа, який ОСОБА_4 і надав в цьому місяці.

Табелі обліку робочого часу, підтверджують той факт, що нарахування заробітної плати ОСОБА_7 проводилось лише в жовтні 2019 року. В листопаді 2019 року проводилось оформлення лише лікарняного листа і, відповідно, ніяких нарахувань заробітної плати не проводилось. В коригуючому табелі обліку використання робочого часу проведено лише коригування розрахунків за жовтень 2019 року так, як лікарняний лист ОСОБА_4 надав в листопаді 2019 року.

Відповідно до копій з журналу фіксації часу приходу та виходу з робочого місця музею-заповідника « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зафіксовано, що останній день виходу ОСОБА_6 на роботу - це п`ятниця 25.10.2019, про що свідчать його підписи в даному журналі. З понеділка 28.10.2019 і до часу звільнення він був на лікарняному. В листопаді ОСОБА_4 тільки здав лікарняний лист, до роботи не приступав, робочих завдань не отримував.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Вирішуючи спір, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір на період виконання певної роботи сезон, а саме підготовки музейної території до зимового періоду.

Позивач наказ про переведення на посаду садівника відділу «Музей-заповідник «Підгорецький замок» не оскаржував, погодився з ним.

Написавши заяву про переведення на посаду садівника відділу «Музей-заповідник «Підгорецький замок» на сезон, позивач ОСОБА_1 таким чином виявив свою волю на укладення строкового трудового договору і на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який його було укладено.

Припинення трудового договору після закінчення терміну не вимагає заяви або якогось іншого волевиявлення працівника.

Звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки згідно наказу про звільнення від 23.10.2019 року № 147-к Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького, ОСОБА_1 , був звільнений 31.10.2019 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України - у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, наказ №147-к від 23.10.2019 року Львівської національної галереї мистецтв імені Б ОСОБА_13 Г. Возницького про звільнення ОСОБА_1 , 31.10.2019 року, було видано на виконання наказу №06-ад від 08.10.2019 року «Про початок опалювального сезону 2019-2020 років», де вказано, що підготовку музейної території до зимового періоду у секторі «Музей-заповідник «Підгорецький замок» завершити до 31.10.2019 року.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду справи.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що відповідач у порушення норм трудового законодавства звільнив його з роботи, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому позовні вимоги позивача про поновлення його на роботі не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 5-1, 21, 23, 36 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Возницького про поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.04.2020 року.

Суддя І.Р. Волоско