Дата документу 30.04.2020 Справа № 336/3372/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3372/19 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
провадження № 22-ц/807/963/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» у особі представника Черкашина Івана Івановича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ПрАТ «МТС Україна», що з 23.05.2017 року змінило назву на ПАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5169461/1.12215932 від 30.08.2010 року. Відповідачеві було присвоєно особистий рахунок № НОМЕР_1 , але з технічних причин особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3. Отже, згідно умов договору відповідачу надано особовий рахунок на підставі чого здійснювалися розрахунки за надані послуги. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах, визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Станом на 30.11.2016 року заборгованість відповідача за вказаним договором становила 11 457,85 грн. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № НОМЕР_2 від 30.11.2016 за послуги, що були надані у розмірі 11 457,85 грн., а також відповідну претензію про його сплату, що не було виконано абонентом.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував суму заборгованості за договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11 457 грн. 85 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «ВФ Україна» у особі представника Черкашина І.І. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду наявним матеріалам справи, які, на думку апелянта, підтверджують обставини виникнення заборгованості відповідача та її розмір, а також у зв`язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не доведено, що ним була замовлена послуга міжнародного роумінгу, а також не надано йому як споживачу телекомунікаційних послуг вичерпної інформації, що передбачено Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, щодо технічної неможливості припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку під час першої реєстрації кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу. Також зазначає, що погоджується з висновками суду в тій частині, що визначена сума заборгованості не підтверджена деталізованим розрахунком. Крім того, посилається на чисельні невідповідності у реквізитах рахунків, контрактів тощо.

Між тим, щодо встановлених судом обставин, ОСОБА_1 апеляційної скарги не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 року змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5169461/1.12215932 від 30.08.2010.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особистий рахунок № НОМЕР_1 . З технічних причин особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3.

На адресу відповідача 30.11.2016 року позивачем надіслана претензія № С56/11 з проханням терміново сплатити суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11 457 грн. 85 коп.

Дослідивши та проаналізувавши надані позивачем на підтвердження позовних вимог документи, а саме: лист № НОМЕР_3 без зазначення дати та без номеру телефону абонента, а лише зі зміненим особовим рахунком; копію претензії від 30.11.2016 року за № С56/11; копію документу під назвою розрахунок, який фактично не містить розрахунку, а лише номер рахунку, дата рахунку, несплачену суму у грн. та дату погашення платежу; копію договору про надання послуг мобільного зв`язку № 5169461/1.12215932 від 30.08.2010 року; копію паспорту відповідача; копію ІНН відповідача; копію статуту в 3-х аркушах, копію документу під назвою «довідкова інформація про надані послуги», а також перевіривши заперечення відповідача проти позову, суд першої інстанції вважав, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 11 457,85 грн. за телекомунікаційні послуги є недоведеною.

При цьому, суд дійшов такого висновку з огляду на те, що заборгованість в розмірі 11 457,85 грн. не містить жодного обґрунтування з посиланням на доказ, звідки позивач нарахував таку суму заборгованості із зазначенням кількості хвилин/годин, тарифікації, деталізації об`єму наданих послуг та їх вартості, а також не містить таких даних договір, укладений між сторонами. Також суд вказував, що оцінені докази в їх сукупності не дають підстав встановити наявність обов`язку відповідача сплатити визначену позивачем суму заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач посилається на помилковість таких висновків суду, наголошуючи, що ним до постановлення рішення суду надані додаткові пояснення та докази замовлення послуги міжнародного роумінгу відповідачем, за користування якою і була нарахована заборгованість у сумі 11457,85 грн. Вважає, що надані ним докази у сукупності наразі і доводять правомірність його вимог про стягнення цієї заборгованості.

Колегія враховує той факт, що відповідачем рішення суду не оскаржено в частині встановлених судом обставин. Так, зокрема, в тій частині, що між сторонами укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5169461/1.12215932 від 30.08.2010, відкриття йому у зв`язку з цим особового рахунку особистий рахунок № НОМЕР_1 , а також зміну йому особового рахунку на № НОМЕР_3 з технічних причин.

А тому ці обставини колегія вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковій перевірці, оскільки за положеннями статті 367 ЦПК України рішення підлягає перевірці лише в оскаржуваній частині.

Згідно з записом у договорі про надання послуг мобільного зв`язку № 5169461/1.12215932 від 30.08.2010, своїм підписом відповідач підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв`язку».

В договорі зазначено, що ОСОБА_1 бажає оформити тарифний пакет « GSM «Супер МТС Олімпійський » із обранням наступних послуг: SMS, переадресування дзвінка, голосова пошта, « Вам дзвонили », «Є зв`язок», переадресація встановлена оператором ( а.с. 9).

Також 28.11.2019р. позивачем надано додатково скріншот «довідка про виконання запиту абонента ОСОБА_2 », яка не була проаналізована та оцінена судом. Так, з цього документу вбачається, що 02.07.2011р. відповідач звернувся до позивача із замовленням послуги «міжнародний роумінг», яке було в той же день оброблено, та на його підставі таку послугу було встановлено відповідачу на номер телефону НОМЕР_4 ( а.с. 57).

Отже, цим спростовуються заперечення відповідача проти замовлення та встановлення йому послуги «міжнародний роумінг», а те, що такі обставини підтверджуються табличними скріншотами вказує лише на те, що у позивача ведеться електронний документообіг. Про зазначене додатково свідчить оформлення відповідним чином претензії, листа про заборгованість, договору, заяви ОСОБА_1 .

В червня 2016 року було зафіксовано користування відповідачем послугою «Мобільний GPRS-інтернет» щодо передачі даних у роумінгу АUT (Австрія).

Згідно з п. 3.2 договору, нарахування за надані послуги в мережах іноземних операторів під час використання послуги міжнародного роумінгу здійснюється згідно з тарифами іноземних операторів та з урахуванням послуг Оператора із забезпечення послу-

ги міжнародного роумінгу. У випадку користування послугою міжнародного роумінгу Оператор залишає за собою право включати до поточного розрахункового періоду послуги, отримані у попередні розрахункові періоди.

У відповідності до п. 3.5 договору між сторонами у справі, кількість та якість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості послуг.

Згідно з наданим відповідачу пакетом інтервал тарифікації мобільного інтернету становить 100 КБ.

У «Довідковій інформації про надані послуги» зазначено, що доступ до мережі інтернет при використанні роумінгу оплачується в розмірі 11,76 грн./100 КБ (без ПДВ та ПФ). Одиницею тарифікації є 100 КБ, а кожні неповні 100 КБ тарифікуються як повні. Нарахування відбувається за фактом використання Інтернет-доступу, тобто тарифікації підлягає об`єм переданих/прийнятих даних.

Так, передача даних у роумінгу АUT відбулась тричі: 11.06.2016р. об 12:27:33 год. в кількості 276 Б, що є меншим від 100 КБ, тому вартість цієї послуги визначено у сумі 11,76 грн.; 11.06.2016р. об 13:33:51 год. в кількості 2 КБ, що є меншим від 100 КБ, тому вартість цієї послуги визначена у сумі 11,76 грн.; 11.06.2016р. об 15:18:26 год. у кількості 74,45 МБ, що перевищує 100 КБ, тому розрахунок вартості цієї послуги є таким: (1 МБ становить 1024 КБ, тому 74,45 МБ = 76 236,8 КБ), сума складає 76 236,8 : 100 х 11,76 = 8 965,45 грн. (без ПДВ та ПФ). Тобто всього за користування роумінгом заборгованість становить: 8 935,45 + 11,76 х 2 = 8 958,97 грн.

Згідно зі звітом з історії балансу на рахунку відповідача станом на час проведення операцій у роумінгу 11.06.2016р. малась сума 17,15 грн., яку слід відрахувати від вартості цих послуг: 8 958,97 - 17,15 = 8 941,82 грн. Та на цю суму слід нарахувати ПДВ у розмірі 20 %, що буде становити 1 788,37 грн. та збір у ПФ у розмірі 7,5 %, що буде становити 670,64 грн., тому сума заборгованості разом з цими необхідними зборами та платежем до бюджету і фонду буде дорівнювати: 8 941,82 + 1 788,37 + 670,64 = 11 400,83 грн.

Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з наданих телекомунікаційнийх послуг, яка виникла у зв`язку з користуванням відповідачем 11.06.2016р. послугою передачі даних через мобільний інтернет у роумінгу АUT, колегія знаходить заборгованість частково обґрунтованою на суму 11 400,83 грн.

При цьому, колегія визнає невірними висновки суду, що з наданих позивачем доказів не можна визначити правильність розрахунку, а також, що позивачем не доведено вимог щодо обов`язку відповідача погасити заборгованість за ці надані послуги.

Так, ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором (п. 2.4.2.), а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску.

Відповідно до п. 3.3 договору, за наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактактичного використання авансу.

Тому умовами договору такі обов`язки відповідача чітко визначені, а користування послугами мобільного інтернету у роумінгу у вищенаведених обсягах фіксувалось білінговою системою, тобто автоматизованою системою обліку наданих послуг, яка безпосередньо і здійснює фіксування послуг, їх тарифікацію і виставляє рахунки для оплати. Тобто білінгова система - важливий елемент програмного забезпечення будь-якої операторської діяльності, будь це звичайний телефонний зв`язок, дзвінки з мобільних телефонів, доступ до Інтернету, чим і пояснюється здійснення розрахунків заборгованості у автоматизованому порядку без їх підпису посадовою особою позивача. Що суд безпідставно вважав порушенням, не прийнявши їх до уваги.

Отже, ПрАТ «ВФ Україна» надало детальний розрахунок заборгованості за надані послуги, а за матеріалами справи встановлено, що компанія надає послуги мобільного зв`язку з використанням технічного устаткування, що відповідає міжнародним і національним стандартам (ліцензія НКРЗ АВ № 546035); підключення абонентів фіксується автоматично. Кількість та вартість послуг, наданих абоненту визначається відповідно до показників технічних засобів виміру оператора. При цьому будь-яке втручання з метою коригування даних здійснити технічно неможливо.

На адресу ОСОБА_1 позивачем була надіслана претензія 30.11.2016 року № С56/11 з проханням терміново сплатити суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11 457 грн. 85 коп., яка не була виконана відповідачем.

Тому позивач зазначає, що звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_1 , яка була задоволена.

Але ухвалою Шевченківського районного суду м. Заоріжжя від 14.02.2019р. судовий наказ, виданий 26.11.2018р., за заявою ОСОБА_1 був скасований.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України "Про телекомунікації" цим Законом регулюються відносини суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6 статті 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, споживач зобов`заний виконувати умови договору, в тому числі оплачувати отримані послуги.

Отже, обов`язок оплатити фактично надані оператором послуги, якими скористався абонент, покладається на відповідача як умовами укладеного між сторонами договору, так і чинним законодавством.

При цьому, колегія вважає помилковим посилання відповідача ОСОБА_1 на правову позицію, викладену у постанові ВС у справі № 607/7810/17, оскільки в тій справі абонентом не замовлялась послуга, яку просив оплатити оператор, в той же час у цій справі послуга міжнародного роумінгу була замовлена відповідачем та встановлена йому оператором додатково після укладення договору, у якому вона первісно не визначалась як бажана абонентом.

Крім цього, колегія звертає увагу на те, що оператор лише надає доступ до GPRS-послуг, проте ініціатором з`єднання з мережею Internet виступає користувач мобільного терміналу. Internet-трафік може використовуватись не тільки у випадках, які передбачають завантаження інформації за запитом користувача, а й окремі моделі мобільних терміналів дозволяють використовувати програмні додатки та автоматично або в ручному режимі здійснювати підключення до мережі Internet і самостійно генерувати Internet-трафік. Відтак, ОСОБА_1 мав можливість при належній завбачливості уникнути зайвих витрат при користуванні послугами мобільного зв`язку у роумінгу.

Зважаючи на обставини, встановлені в ході апеляційного розгляду при перевірці апеляційної скарги, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою частково, а тому у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує на її підставі оскаржуване рішення суду та частково задовольняє позовні вимоги на суму 11 400,83 грн.

Приймаючи нове судове рішення, колегія вирішує питання у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат. Так позивачем заявлено вимоги на суму 11 457,85 грн., за що сплачено судовий збір в сумі 1921 грн., за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 2881,50 грн., а позов задоволено на суму 11 400,83 грн. Тому до компенсації позивачу за рахунок відповідача належить сума судового збору у розмірі: 4802,50 х 11400,83 : 11457,85 =4 778,60 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» у особі представника Черкашина Івана Івановича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у цій справі скасувати.

Позов ПрАТ «ВФ Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ПРАТ «ВФ Україна» (, Райффайзен Банк Аваль, рахунок НОМЕР_7 , МФО 380805) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11 400 (одинадцяти тисяч чотирьохсот) гривень 23 копійок та судовий збір в сумі 4 778 (чотирьох тисяч семиста сімдесяти восьми) гривень 60 копійок, а всього - 16 178 (шістнадцять тисяч сто сімдесят вісім) гривень 83 копійки.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанови прийнята, складена та підписана 30 квітня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.