РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/1325/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 гривень, але не менше ніж офіційно встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання первинного позову (10.12.2019) і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обгрнутовані тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованоум шлюбі з відповідачем. На підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року, шлюб розірвано. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишена на проживання з матір"ю. На даний час дитина проживає разом з нею, а відповідач за спільною адресою АДРЕСА_1 не проживає з жовтня 2019 року. Вона не має можливості сама утримувати та виховувати малолітню доньку, оскільки працює в державній структурі, отримує мінімальну заробітну плату, яка є не достатньою для утримання сім"ї, через що вони фактично перебувають на утриманні її матері, працюючої пенсіонерки. Заробітної плати матері недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання, як неповнолітньої доньки, так і її особисто проживання. Відповідач, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у сумі 3000 грн., оскільки неофіційно працевлаштований в філіалі 1 "АВ Металл Групп" за адресою АДРЕСА_2 на посаді водія та має регулярний дохід у розмірі, на скільки їй відомо, не менше 10 000 грн. щомісяця. Відповідач поки що не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов"язкового утримання з його боку.

16 березня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№13432/20), в якому просив позов задоволити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти в твердій грошовій формі в розмірі половини офіційно встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (що на цей час становить 1109 гривень) щомісячно починаючи з дня подання позову, а саме з 24 січня 2020 року і до досягнення дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Вказує, що позивачем не подано жодного доказу про рівень його доходів та про факт наявності в нього постійної роботи. Доводи про його стан здоров"я є також є припущенням та ніякими доказами доданими до позову не підтверджується. Зазначає, що його стан здоров"я за останній час погіршився, він хворіє на артеріальну гіпертензію та має астено-вегетативний синдром, у зв"язку з чим у грудні 2019 року перебував на лікуванні у відділенні денного стаціонару КНП "Центральна міська лікарня" РМР. Також зауважує, що позивач, описуючи свій матеріальний стан, свідомо приховала той факт, що вона професійно займається фотозйомкою, про що свідчать скріншоти зі сторінки у соціальній мережі Facebook. Крім того для встановлення дійсного розміру заробітної плати позивачп не було подано жодного доказу. Він, як батько дитини, розуміє та знає про свій обов"язок утримувати свою малолітню доньку і не відмовляєся від цього. Цікавиться життям своєї доньки, бере участь у її вихованні та готовий допомагати матеріально. Проте, станом на сьогодні оплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. він не має можливості, постійної роботи він не має, намагаєся заробляти, виконуючи будівельні роботи, однак такі заробітки є тимчасовими, а тому доходи його незначні. Крім того він має проблеми зі здоров"ям, а також несе додаткові витрати у зв"язку з тим, що його мати проживає одиноко в селі Суворовське Тульчинського району Вінницької області та потребує матеріальної допомоги, а він є єдиним утримувачем. Вказує, що готовий при можливості брати участь і у додаткових витратах на спільну дитину, від виховання та утримання своєї доньки він жодним чином не ухиляюся.

19 березня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив (вх.№14397/20).

Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 березня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 січня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №898, розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 з матір"ю..

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1610, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов"язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України№ 789-ХІІ від 27лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "М.С. проти України" повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу "Нойлінґур і Шурук", № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і "X проти Латвії", заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу "Сахін проти Німеччини", заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до закону батьки зобов"язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов"язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, визнав частково позовні вимоги та не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1109 грн..

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік", прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлений - з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Водночас суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необгрунтованим, оскільки розмір витрат на дитину не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

В свою чергу представлені відповідачем докази, а саме роздруківка із соціальної мережі Fасеbоок про те, що позивач професійно займається фотозйомкою, не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження того, що позивач має матеріальний дохід.

Долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву Довідка №62 від 24 січня 2020 року видана старостою села Суворовського Тучинського району Вінницької області Б.І.Лісецьким підтверджує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_3 , дійсно проживає одиноко, проте відповідачем не надано відомості щодо її непрацездатного стану, як і не надано доказів, на підтвердження того факту, що вказана особа є його матір"ю і що вона перебуває на його утриманні.

Згідно Акту дослідження стану здоров"я №1259 та Виписного епікризу №1259 виданих КНП "Центральна міська лікарня" РМР Поліклініка №1, вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у відділенні ДС з 05.12.2019 по 06.12.2019. Поступив по направленню з військкомату. Анамнез захворювання: хворів простудними захворюваннями, гіпертонічна хвороба.

Проте, суд зауважує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не було надано, як і не надано заперечень щодо недостатності його доходу для сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до Довідки про доходи від 19 березня 2020 року за №70-06-56, виданої Рівненським державним гуманітарним університетом, ОСОБА_1 працює в даному закладі на посаді лаборант. Загальний дохід за період з березня 2019 року по лютий 2020 року складає 49586,62 грн..

Згідно Довідки від 27 квітня 2020 року №01-12/34 виданої Рівненським державним гуманітарним університетом, ОСОБА_1 станом на 27 квітня 2020 року має заборгованість по оплаті за проживання в грутожитку № НОМЕР_2 та комунальних послугах в розмірі 3270,80 грн..

Щодо наявності у позивача кредитної заборгованості, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно положень ч.2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов"язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Тобто, отримуючи кредит та створюючи заборгованість по ньому, позивач реалізовувала свої права, усвідомлюючи наслідки невиконання своїх обов"язків, що на думку суду не може впливати на права її неповнолітньої дитини на утримання з боку матері.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до повноліття дитини.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов"язку щодо матеріального утримання дітей.

При цьому суд звертає увагу на те, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред"явлення позову, тобто з 24 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Приймаючи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 30 квітня 2020 року.

Суддя -