Справа № 182/6369/19
Провадження № 2/0182/776/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.04.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Городничий О.Л. (за довіреністю від 24.01.2020 року №306/20 ( а.с.81)

Заяви по суті справи.

Виконавчий комітет Нікопольської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини записаний зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його догляд та лікування. При цьому, зловживає алкогольними напоями, не працює, часто змінює місце проживання. Неодноразово вона знаходилася у стані сильного алкогольного сп`яніння на вулиці разом із дитиною, після чого співробітники поліції доставляли хлопчика у лікарню. Службою у справах дітей, Нікопольським міськрайонним центром соціальних служб сім`ї дітей та молоді проводилися роботи по формуванню відповідального батьківства у ОСОБА_1 , однак сталого позитивного результату досягти не вдалося. Декілька разів відповідач притягалася до кримінальної та адміністративної відповідальності та у 2017 році її було позбавлено батьківських прав щодо трьох старших дітей. Незважаючи на це, ОСОБА_1 на шлях виправлення не стала, батьківські обов`язки щодо малолітнього ОСОБА_2 також не виконує, у зв`язку з чим його було влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_2 та стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача (а.с.1-4).

Відповідач відзив на позов не надавала.

Процесуальні дії у справі.

15.10.2019 року відкрито провадження по справі, призначено її розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с.47). Того ж дня постановлено ухвали про витребування відомостей про доходи відповідача та інформації про перетин нею кордону України (а.с.48,49).

26.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті (а.с.66).

Виклад позицій учасників процесу.

У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав та просив його задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала. Зазначила, що змінювала місце проживання виключно в інтересах дитини, у пошуках кращих умов. Сина бачила востаннє у серпні 2019 року, після чого не відвідувала його через свою хворобу (фіброз), та відсутність флюорографії. На даний час вона вилікувалася, однак внаслідок карантину також не має змоги побачити дитину. Аліменти з неї не стягнуті, тому вона надає матеріальну допомогу своїй матері на утримання сина в довільному порядку. ОСОБА_1 стабільного доходу не має, тому знаходиться у скрутному матеріальному становищі, проте має намір працевлаштуватися офіційно. Старших дітей, щодо яких її позбавили батьківських прав, вона відвідує. Молодшому , ОСОБА_2 , всі необхідні щеплення робила. Факт вживання алкогольних напоїв заперечила, посилаючись на те, що на обліку з цього приводу не перебуває. Вважає, що спеціалісти Служби у справах дітей ставляться до неї упереджено. За сприяння соціальних служб її влаштовано до будинку Милосердя, однак проживати там було неможливо.

Судом встановлено.

Між сторонами виникли правовідносини щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її малолітнього сина, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів на утримання.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до ч. 1 - 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною;є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Відомості про батька дитини включені до актового запису про його народження зі слів матері, згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.6).

Фактично від народження ОСОБА_2 його матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що ставить під загрозу життя та здоров`я дитини.

Так, згідно звіту Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 250 від 25.03.2019 року, наданого на сім`ю відповідача, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах, у травні 2018 року до Центру надійшло повідомлення від КЗ «НЦПМСД», що ОСОБА_1 з новонародженим сином ОСОБА_2 була виписана з пологового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Лікар відвідала дану адресу, однак матері з дитиною там не було. Відповідач не має документів, часто змінювала місце проживання, не забезпечувала вчасного медобстеження та лікування сина, що унеможливлювало здійснення за ним патронажного нагляду. У липні 2018 року матір покинула сина на малознайомих людей, у результаті чого хлопчик потрапив до стаціонарного відділення КЗ «Нікопольська дитяча лікарня» ДОР. З метою повернення дитини до матері, остання була влаштована до Будинку милосердя з наданням гуманітарної допомоги. Однак, відповідач не виконувала умов договору соціального супроводу, ігнорувала рекомендації фахівця, покинула будинок Милосердя . У зв`язку з відсутністю у неї постійного місця проживання хлопчика знову було влаштовано до стаціонарного відділення КЗ «Нікопольська дитяча лікарня» ДОР. 26.09.2018 року стан справ по ОСОБА_1 розглядався на Комісії, як складну в роботі, її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після того, як вона знайшла житло та забезпечила належні умови проживання та утримання дитини, хлопчика повернули матері, провівши з відповідачем профілактичну роботу та попередивши про наслідки невиконання батьківських обов`язків. Також проведені роботи щодо ведення здорового способу життя, дотримання норм моралі. За сприяння спеціалістів Центру ОСОБА_1 отримала паспорт, свідоцтво про народження дитини, їй були оформлені соціальні виплати. Дитину зареєстровано в лікаря сімейної медицини, зроблені необхідні щеплення. Відповідачеві неодноразово надавалася гуманітарна допомога. 22.11.2018 року рішенням Комісії по роботі з сім`ями, які опинилися в складних життєвих обставинах, родину ОСОБА_1 знято з соціального супроводу, після чого з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди (а.с.15,28,31).

Однак, уже 06.03.2019 року близько 09.00 год. нарядом ГРПП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області в районі автовокзалу було виявлено відповідача у стані алкогольного сп`яніння. Разом із нею перебував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 направлено до Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області та прийнято рішення про тимчасове поміщення дитини до дитячого відділення Нікопольської дитячої лікарні. З пояснень, наданих відповідачем, вбачається, що вона поверталася з дня народження, куди її було запрошено 05.03.2019 року о 16.00 год. Малолітній ОСОБА_2 був одягнутий у комбінезон темного кольору, без підгузника, зі слідами опрілостей, крововиливів та синців шкіри, лоба, грудної клітини, стегон (а.с.7,8,10,12,24,26).

Рішенням Комісії Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді по роботі з сім`ями, які опинилися в складних життєвих обставинах від 28.03.2019 року, родину ОСОБА_1 було охоплено соціальними послугами. Фахівцем проводилися роботи щодо підвищення виховного потенціалу відповідача, однак вона займала пасивну позицію щодо виховання та утримання сина, всі рекомендації виконувала примусово. Матір було попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків та про важливість забезпечення сина усім необхідним для повноцінного розвитку. ОСОБА_1 винаймала житло в родині, яка допомагала подолати їй складні життєві обставини, отримувала державну соціальну допомогу, мала тимчасові підробітки, за рахунок яких забезпечувала сина. Однак, уже 05.08.2019 року малолітній ОСОБА_2 знову був залишений без нагляду біля магазину «Вавилон» по АДРЕСА_2, після чого опинився в дитячій лікарні. 22.08.2019 року за результатами Комісії по роботі з сім`ями, які опинилися в складних життєвих обставинах, ОСОБА_1 знято з консультування за невиконання умов договору та систематичне ухилення від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дитини (а.с.11,33).

28.08.2019 року Служба у справах дітей звернулася до Управління соціальної політики з листом про припинення виплат державної соціальної допомоги відповідача у зв`язку із ухиленням останньої від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.32).

Рішеннями виконавчого комітету Нікопольської міської ради №№ 699,700 від 10.09.2019 року малолітнього ОСОБА_2 відібрано від матері та влаштовано в Комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради на повне державне утримання (а.с.37,38). Таким чином, доводи відповідача про те, що вона надає посильну матеріальну допомогу на утримання сина, який знаходиться у її матері, спростовуються матеріалами справи.

За даними Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області № 49/25976 від 05.11.2019 року відповідач неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків за ч.ч.1,2 ст. 184 КУпАП, знаходження у стані алкогольного сп`яніння за ч.ч.1,2 ст. 178 КУпАП, куріння у невстановлених місцях за ч. 1,2 ст. 175-1 КУпАП. Крім того, вироком Нікопольського міськрайонного суду від 25.01.2016 року її засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., та вироком Нікопольського міськрайонного суду від 13.04.2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до 2 років позбавлення волі з випробуванням і з іспитовим строком 1 рік (а.с.56-57).

Отже, заперечення відповідача факту вживання алкогольних напоїв не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 701 від 10.09.2019 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до її сина ОСОБА_2 (а.с.34-36). Суд вважає даний висновок обґрунтованим, належно мотивованим та таким, що знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду справи.

Таким чином, сукупністю доказів, що були досліджені судом та містяться в матеріалах справи, встановлено, що відповідач долею свого сина не цікавиться, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, чим ставить під загрозу безпеку, здоров`я та життя малолітнього ОСОБА_2 . Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідач не перебуває на обліках в КЗ «ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР, КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» ДОР, КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР, що підтверджується відповідними довідками (а.с.27,29,30).

Отже, об`єктивних факторів, які б перешкоджали ОСОБА_1 виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до її сина, не зафіксовано (а.с.27,29,30,58).

Суд приймає до уваги, що відповідач якийсь час мешкала з сином у належному благодійному фонду «Нове життя» будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а згодом виїхала з будинку, написавши заяву про тимчасове влаштування сина в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР у зв`язку з відсутністю житла. З Акту обстеження житлово-побутових умов від 17.09.2018 року вбачається, що в будинку Милосердя були створені всі необхідні умови для її проживання з дитиною (а.с.22,16). Таким чином, відповідач мала можливість для налагодження свого життя разом із сином, однак з власної волі нею не скористалася.

Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Проте, реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про її реальне бажання скористатись такою допомогою держави.

У той же час, ОСОБА_1 протягом тривалого часу знаходилася під наглядом соціальних органів і їй надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дитини. Службою у справах дітей, Нікопольським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проводилися з нею відповідні роз`яснювальні роботи щодо відповідальності за виховання та утримання сина, повернення його в сімейне оточення, забезпечення належних умов проживання, медичного обстеження, лікування. Її також було попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків. Проте, рекомендацій спеціалістів відповідач не виконує та жодної реальної зацікавленості дитиною не виявила. З серпня 2019 року, за весь час знаходження сина у КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради, вона його не відвідала, матеріальної допомоги не надавала, що не заперечила у ході слухання справи. Натомість, реальних доказів на підтвердження обставин, які б унеможливлювали її побачення з дитиною та відсутність можливості заробити кошти на його утримання вона суду не надала.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

При цьому суд приймає до уваги, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду № 182/2373/16-ц провадження № 2/0182/982/2017 від 13.07.2017 року, яке набрало законної сили 24.07.2017 року, ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13-14). Зазначеним рішенням встановлено, що в 2014 році залишені без догляду діти ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , потрапили до лікарні через отруєння побутовими миючими засобами. У 2015 році малолітній ОСОБА_8 потрапив до лікарні через опік кінцівки, який він отримав, перебуваючи вдома без нагляду (а.с.14). У судовому засіданні було встановлено, що батьківські права відповідача стосовно них на даний час не поновлені. При цьому, зібраними доказами щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 , 2018 року народження, підтверджується, що відповідач свою батьківську поведінку не змінила та неодноразово залишала без догляду і малолітнього ОСОБА_2 , чим знову ставила під загрозу життя та здоров`я своєї дитини.

Суд також звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та матір`ю склались таким чином, що малолітній ОСОБА_2 тривалий період свого життя знаходиться поза сім`єю в комунальних закладах на забезпеченні держави, а тому в даній ситуації позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки він з нею не проживає. Так само даний захід не виключає можливість побачення матері зі своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між нею та дитиною.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і ОСОБА_1 має право у випадку зміни її поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). Суд також враховує, на даний час правовий статус дитини чітко не визначений та позбавлення батьківських прав буде сприяти визначенню її правового статусу, як захищеної групи осіб.

Отже, існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Суд також враховує, що справа неодноразово призначалася до розгляду, відкладалася за клопотанням відповідача для надання їй часу на отримання правової допомоги (а.с.80). Однак, навіть за час слухання справи в суді реальної зацікавленості в результатах її розгляду ОСОБА_1 не проявила.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач розпорядилася своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідач свідомо, злісно, без будь-яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що заходи, проведені ССД, НМЦСССДМ позитивного результату не принесли та відповідачем не виконувалися без будь-яких причин, судпогоджується з висновком виконавчого комітету Нікопольської міської ради, та в інтересах дитини, збереження його життя та здоров`я, вважає доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про позбавлення батьківських прав матері малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , відомості про його батька в актовий запис про народження були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, та на даний час відсутні родичі, яким може бути передано дитину, малолітнього ОСОБА_2 необхідно передати органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (ч. 1 ст. 179 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51), у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51).

Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються.

Ст. 183 СК визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, на законодавчому рівні державою встановлено, що при визначенні способу стягнення аліментів у частці від доходу стягнення аліментів має бути не нижче ніж у розмірі однієї четвертої на одну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_1 аліментних стягнень у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання інших її дітей, щодо яких вона позбавлена батьківських прав згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду 182/2373/16-ц від 13.07.2017 року (а.с.13-14), суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та буде законним і справедливим.

Розподіл судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

На підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Позов Нікопольської міської ради, яка не сплачує судовий збір в силу Закону, містить дві вимоги: щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь держави з урахуванням діючих ставок судового збору підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (840,80 грн. + 840,80 грн.)

Керуючись ст. ст.150,155,164,166,180,181,182,183 СК України, ст.ст. 59, 60, 63 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", Постановою ПВСУ N 3 від 30 березня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву виконавчого комітету Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розпорядження органу опіки та піклування Нікопольської міської ради для вирішення подальшої долі дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я одержувача державного дитячого закладу, куди буде влаштована дитина, або законного представника - опікуна дитини у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно з 13.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині місячного платежу коштів на утримання дитини підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне рішення складено 24.04.2020 року.

Дані про учасників справи:

Позивач - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради - , місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: А. Г. Багрова