У Х В А Л А

24.04.2020 Справа №607/6377/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 16 квітня 2020 року подали до суду позов до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання припиненим іпотечного договору та зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання припиненим іпотечного договору та зняття заборони відчуження нерухомого майна залишено без руху.

23 квітня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла до суду заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим особам, які діють на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти реєстраційні та будь-які інші дії щодо трикімнатної квартири, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити відчуження трикімнатної квартири, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 покликається на те, що між сторонами у вказаній цивільній справі виник спір з приводу наявності чи відсутності зобов`язань позивачів як іпотекодавців перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», які виникли в них на підставі укладеного між АТ КБ «ФОРУМ», та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , договору іпотеки, для забезпечення виконання основного договору, а саме кредитного договору №144/08/26 ZZv від 28.05.2008 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. від 28 травня 2008 року, за реєстровим №2288.

За вказаним іпотечним договором передано в іпотеку земельну ділянку, площею 0,20 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та трикімнатну квартиру, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує, що підставою визнання іпотечного договору припиненим та зняття заборони відчуження нерухомого майна є повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за основним кредитним договором №144/08/26 ZZv від 28.05.2008 року. При цьому, відповідачем було здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та на підставі іпотечного застереження, яке міститься у спірному договорі іпотеки, на наступне майно: на трикімнатну квартиру, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0, 0200 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :12:018:0035. За скаргою ОСОБА_1 наказом №1299/5 від 01.04.2020 року міністра юстиції України Д. Мальська було скасоване рішення державного реєстратора, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІАЛС ВЕСТА» на трикімнатну квартиру, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, на даний час продовжує існувати державна реєстрація іпотеки на підставі укладеного між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ФОРУМ», та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , договору іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. від 28.05.2008 року, за реєстровим №2288. За вказаних обставин, заявник вважає, що існує обґрунтована загроза, що протягом розгляду даної цивільної справи, Відповідачем може бути здійснена повторна реєстрація права власності за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІАЛС ВЕСТА» на трикімнатну квартиру, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за спірним договором іпотеки, в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також, заявник вказує, що відповідачем на даний час ведеться активний пошук покупця на дане нерухоме майно. А отже, існує загроза того, що при повторній державній реєстрації права власності за Відповідачем, нерухоме майно, що є предметом іпотеки може бути відчужено третім особам, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про задоволення даного позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд приймає до уваги наступні обставини:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із п. 2 ч. ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як убачається із долученої до заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №188613049 від 13 листопада 2019 року, квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві власності за ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС «ВЕСТА»» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48649113 від 12 вересня 2019 року, прийнятого державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісіком Сергієм Васильовичем.

Наказом міністра юстиції України №1299/5 від 01 квітня 2020 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48649113 від 12 вересня 2019 року, прийнятого державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області Іванісіком Сергієм Васильовичем.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Диспозиція ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти дії носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

У поданій заяві про забезпечення позову заявник обмежився лише зазначенням, що при повторній державній реєстрації права власності за Відповідачем, нерухоме майно, що є предметом іпотеки може бути відчужено третім особам, а відповідачем ведеться активний пошук покупця на вказане нерухоме майно, а тому, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, заявником не наведено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зокрема не долучено жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії щодо здійснення повторної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 та дії спрямовані на її відчуження.

Враховуючи предмет даного позову, наведене заявником обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову та відсутність доказів на підтвердження викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-153, 261, 353, Цивільного процесуального кодексу України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення та підписання ухвали суду 24 квітня 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка