_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3172/20
Провадження № 2-о/947/101/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Київський районний у місті Одесі

відділ державної реєстрації актів цивільного стану

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

Орган опіки та піклування

Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_1 14 лютого 2020 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт, що вона - ОСОБА_1 є єдиним законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та факт того, що відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у актовому записі про народження №885 від 09.09.2010 року, внесені зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України, і прізвище та громадянство батька визначені за прізвищем і громадянством матері дитини - ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що вона - ОСОБА_1 , є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09 вересня 2010 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис №885, в якому в графі відомості про батька зазначено - ОСОБА_4 , які внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері та прізвище і громадянство батька визначені за прізвищем і громадянством матері дитини - ОСОБА_3 .

В подальшому, вона змінила прізвище на ОСОБА_3 , а 13 вересня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , за наслідком чого змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

В подальшому, як стверджує заявниця, вона вирішила виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїль та звернулась з відповідними документами, однак її було повідомлено про необхідність надати документ на підтвердження народження дитини за виключенням інформації про батька, або документ на підтвердження того, що вона є єдиним законним представником неповнолітньої, з урахуванням інших норм чинного законодавства в державі Ізраїль.

У зв`язку з чим, вона - ОСОБА_1 звернулась до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з питання отримання повторного свідоцтва про народження дочки ОСОБА_2 , за виключенням відомостей про батька дитини, однак 16.01.2020 року їй було надано відповідь за вих. №237/52-117 про неможливість внести зміни в графу «відомості про батька» до актового запису про народження ОСОБА_2 , № 885 від 09.09.2010 року, а саме вказати « ------ » (прочерк), замість « ОСОБА_4 », оскільки чинним законодавством України такий порядок відсутній.

У зв`язку з розбіжностями вимог у законодавстві України та держави Ізраїль щодо підтверджуючої інформації про батьківство дитини, заявниця позбавлена надати відповідні документи для виїзду на постійне проживання разом зі своєю дочкою до іншої держави, чим порушуються її права, що зумовило заявницю звернутись до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02 березня 2020 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної зави та призначено дату, час місце розгляду справи.

У судове засідання призначене на 14 квітня 2020 року заявниця не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак 14 квітня 2020 року до суду надійшла заява від її представника - ОСОБА_8 про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що у наслідках розгляду справи покладається на розсуд суду, просить суд під час ухвалення рішення суду врахувати і виходити з інтересів дитини та розгляд справи провести за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій одночасно заперечує проти задоволення заяви, посилаючись на посилання викладені у листі від 16.01.2020 року за №237/52-117, а саме на те, що чинним законодавством України та встановленим порядком відсутні підстави для виключення запису і інформації про батька дитини у актовому записі про народження особи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі викладеного, оскільки усі учасники процесу надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 14 квітня 2020 року на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_2 , про що 09 вересня 2010 року в Книзі реєстрації народжень Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №885, в якому в графі відомості про матір зазначено - ОСОБА_3 , громадянка України, в графі відомості про батька - ОСОБА_4 , громадянин України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Зазначений факт також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за №8 від 10 січня 2020 року щодо актового запису про народження за №885 від 09 вересня 2010 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вказаного витягу також вбачається, що відомості про батька дитини - ОСОБА_4 , внесені та зареєстровані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а саме за вказівкою матері дитини.

Надалі, 08 жовтня 2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , за наслідком чого в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №454. Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». Зазначені обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №5 від 14 січня 2020 року.

З вказаного витягу також вбачається, що в подальшому шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29.04.2015 року по справі №522/2496/15-ц.

13 вересня 2019 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6 , громадянином держави Ізраїль, який був зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №1663. Під час реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як стверджує заявниця, вона разом з дочкою вирішили виїхати на постійне місце проживання до держави Ізраїлю, для чого вона звернулась з відповідною заявою та документами до Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїлю.

Листом Органу з обліку населення та імміграції Міністерства внутрішніх держави Ізраїлю від 06.01.2020 року в рамках справи №4968/19, надано відповідь та повідомлено, що для розгляду заяви та надання статусу на імена: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , необхідно надати додаткові документи, зокрема наказ про виключне опікунство матері неповнолітньої ОСОБА_2 в оригіналі, або офіційну довідку від країни підданства про адресу батька в оригіналі, засвідчене та перекладене на іврит нотаріусом в Ізраїлі.

Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв`язані Гаазькою конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20.10.1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11.01.2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернулась до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з питання отримання повторного свідоцтва про народження дочки ОСОБА_2 , за виключенням відомостей про батька дитини, оскільки відомості про останнього внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України.

Листом Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.01.2020 року за вих. №237/52-117 повідомлено заявницю про те, що внести зміни в графу «відомості про батька» до актового запису про народження ОСОБА_2 , № 885 від 09.09.2010 року, а саме вказати « ------ » (прочерк), замість « ОСОБА_4 », не представляється можливим, оскільки чинним законодавством України такий порядок відсутній.

У зв`язку з розбіжностями вимог у законодавстві України та держави Ізраїль щодо підтверджуючої інформації про батьківство дитини, заявниця позбавлена надати відповідні документи для виїзду на постійне проживання разом зі своєю дочкою до іншої держави, чим порушуються її права, що зумовило заявницю звернутись до суду з цією заявою.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України, визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови N 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Як вже зазначалось та встановлено судом, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період не перебування у шлюбі, народила дитину - ОСОБА_2 , за фактом народження якої 09 вересня 2010 року в Книзі реєстрації народжень Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №885, в якому в графі відомості про матір зазначено - ОСОБА_3 , в графі відомості про батька - ОСОБА_4 .

Як вже встановлювалось, відомості про батька дитини - ОСОБА_4 були записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України.

Суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст.9 вказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5, затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Згідно з п.1 ч.1 Глави ІІІ вказаних Правил, в редакції на час складення актового запису, реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Відповідно до п.17 ч.1 Глави ІІІ Порядку, в редакції на час складення актового запису, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та не має спільної заяви батьків, заяви батька про визнання батьківства, то за заявою матері прізвище батька дитини зазначається за прізвищем матері, а власне ім`я та по батькові - за бажанням матері.

Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства, визначається матір`ю дитини. (п.18 ч.1).

По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за власним іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. (п.22 ч.1).

Пунтом 18 ч.1 Глави ІІІІ цього Порядку, в редакції діючій на цей час передбачено, що якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються.

Відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Термін «одинока матір» на законодавчому рівні не визначено, проте відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», одинока матір - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

На підставі вищевикладеного, судом достеменно встановлено, що відомості про ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені у актовий запис №885, складений Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, на підставі ч.1 ст.135 СК України, а саме: прізвище батька дитини зазначено за прізвищем матері, а власне ім`я та по батькові - за вибором матері - ОСОБА_13 , на підставі її заяви.

Відповідно до ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

З урахуванням викладеного, оскільки відомості про батька внесені до актового запису про народження ОСОБА_2 , на підставі заяви матері, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 є єдиним законним представником малолітньої дочки.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що заявниця довела необхідність встановлення для неї зазначеного факту, який встановити іншим шляхом не вбачається можливим, за наслідком чого суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65101, м. Одеса, вул. Інглезі, 5), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), про встановлення факту, що має юридичне значення -задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме факт того, що в актовому записі №885 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеному 09 вересня 2010 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в графі: «відомості про батька» відомості про: « ОСОБА_4 », внесені на підставі заяви матері ОСОБА_14 , а саме: прізвище батька дитини зазначено за прізвищем матері, а власне ім`я та по батькові - за бажанням матері.

Встановити юридичний факт, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, є єдиним законним представником малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено - 24 квітня 2020 року.

Головуючий Калініченко Л. В.