Справа №463/4059/13-ц
Провадження №6/463/28/20
УХВАЛА

судового засідання

30 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участі секретаря судового засідання Попович Х.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву державного виконавця Франківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

державний виконавець звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заяву мотивує тим, що виконавчий документ перебував на виконанні в Франківському відділу ДВС. 30.06.2016 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано виконавчий документ в Галицький відділ ДВС. Проте, виконавчий лист в Галицький відділ ДВС не надходив, що свідчить про втрату виконавчого листа. Оскільки рішення суду залишається невиконаним, що порушує права стягувача, просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення такого до виконання, оскільки строк був пропущений не з вини стягувача.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про відкладення не подали. Стягувач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

А тому, у відповідності до положень ч.3 ст.433 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , вирішено стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, укладеного між сторонами 14.02.2012 року, в розмірі 7 200 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист та такий перебував на виконанні в Франківському ВДВС м. Львів.

З витягу з бази даних вбачається, що 30.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано за належністю до Галицького відділу ДВС.

Як вбачаєтеся із заяви та долучених до неї документів, виконавчий документ на виконання до Галицького відділу ДВС не поступав, а тому дійсно є підстави вважати, що такий був втрачений.

Згідно п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до положень ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У п.51 Рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ зазначив: Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6 (995_004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Із врахуванням наведеного, встановлення судом втрати державним виконавцем виконавчого листа після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження 30.06.2216, про що стягувач дізнався лише в березні 2019 року з відповіді Управління ДВС ГТУЮ у Л.о., суд вважає, що вказані обставини об`єктивно позбавляли стягувача можливості належного виконання рішення суду, що є поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання та залишається невиконаним, стягувач пропустив строк повторного пред`явлення рішення суду до виконання із поважної причини у зв`язку із втратою такого державним виконавцем при пересилці, а тому слід такий поновити та видати дублікат виконавчого листа.

Керуючись ст.259, 433 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву задоволити.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/4059/13-ц (провадження №2/463/1874/13) про стягнення з ОСОБА_2 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики, укладеного між сторонами 14.02.2012 року, в розмірі 7200 грн. 00 коп. та видати дублікат виконавчого листа у вказаній справі.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.