Постанова

Іменем України

04 травня 2020 року

м. Київ

справа № 760/15646/17

провадження № 61-40866 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сербіна Наталія Петрівна

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у складі судді Шереметьєвої Л.А. та постанову апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сербіна Н. П., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його з відповідачкою мати - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 . Він та відповідачка є спадкоємцями першої черги після смерті матері.

13 квітня 2010 року відповідачка прийняла спадщину за заповітом після смерті матері, проте остання відмовляється ознайомити його з правовстановлюючими документами, чим позбавляє його можливості прийняти спадщину.

23 серпня 2012 року він звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сербіної Н. П. з заявою про надання копій документів, наявних у спадковій справі № 48916799, заведеній щодо майна померлої матері.

17 вересня 2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу надала йому відповідь про те, що ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому відмовив у наданні вказаних документів.

Зазначав про те, що строк для прийняття спадщини після смерті матері був пропущений з поважних причин, оскільки він тривалий час перебував за межами території України, у тому числі на час смерті матері, унаслідок чого був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що посилання позивача, як на причину поважності пропуску встановленого законодавством строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, на те, що він тривалий час проживав у Канаді, а саме у м. Монреалі, а найближче Генеральне консульство України у Канаді розташоване у м. Торонто, що він не мав роботи і матеріальної можливості подати цю заяву до консульської установи, що розташована у м. Торонто, безпідставні, оскільки у 2012 році він перебував на території України, а саме у м. Києві, на протязі п`яти місяців. ОСОБА_1 не вказав, які обставини, під час перебування на території України, перешкоджали йому звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, чи до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спадщину на підставі заповіту від 13 серпня 2009 року після смерті матері прийняла ОСОБА_3 .

Позивач лише через вісім років після смерті спадкодавця звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, хоча у 2009 році йому було відомо про смерть матері. ОСОБА_1 вказував, що у 2012 році протягом п`яти місяців перебував на території України, але не зміг своєчасно отримати усі належні документи для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він у встановлений законом строк звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів для оформлення спадщини.

Таким чином, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для прийняття спадщини, причини неподання ним заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не можуть бути визнані поважними, унаслідок чого правові підстави для визначення останньому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері відсутні. Позивач заповіт, складений спадкодавцем на ім`я відповідачки, не оскаржив.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач був позбавлений можливості у встановлений законодавством шестимісячний строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував у Канаді та не мав роботи і матеріальної можливості подати цю заяву до консульської установи, що розташована у м. Торонто. У 2012 році, під час перебування на території України, він збирав документи для звернення з відповідним позовом до суду, проте був вимушений покинути територію України у зв`язку із закінченням терміну дії картки резидента Канади. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Доводи особи, яка подала відзив

У січні 2019 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Позивач знав про смерть матері у 2009 році, проте у встановлений законодавством шестимісячний строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не звернувся, що свідчить про те, що у ОСОБА_1 були відсутні об`єктивні перешкоди для звернення до нотаріуса з цією заявою.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 760/15646/17 з Солом`янського районного суду м. Києва.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2020 року справу передано судді доповідачеві.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85 цс 12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486 цс 15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215 цс 16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції немає.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що посилання ОСОБА_1 , як на причину поважності пропуску встановленого законодавством строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, на те, що він тривалий час проживав у Канаді, а саме у м. Монреалі, а найближче Генеральне консульство України у Канаді розташоване у м. Торонто, проте він не мав роботи і матеріальної можливості подати цю заяву до консульської установи, безпідставні, оскільки у 2012 році він перебував на території України, а саме у м. Києві, на протязі п`яти місяців, де й міг подати заяву до нотаріальної контори, достовірно знаючи про смерть матері.

Ураховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду через вісім років після смерті спадкодавця, хоча знав про смерть матері у 2009 році, при цьому не вказав, які саме обставини під час перебування на території України перешкоджали йому звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, чи до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилання позивача на збір документів для вчинення вказаних дій не свідчить про перешкоду подати лише заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що вищевказані причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважним, оскільки ОСОБА_1 не доведено існування у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для прийняття спадщини після смерті матері, у зв`язку з чим правові підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 відсутні, що спростовує доводи касаційної скарги.

Суди дійшли вірного висновку про те, що спадщину на підставі заповіту від 13 серпня 2009 року після смерті матері прийняла ОСОБА_3 . Позивачем вказаний заповіт у встановленому законом порядку не оспорено.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, а саме незгоду позивача з оформленням сестрою спадщини після смерті матері, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник