Провадження №4-с/522/4/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Джміль О.О., заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 08.01.2020 року звернулась ОСОБА_1 із вказаною скаргою та просить суд визнати недійсною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2019 року у виконавчому провадженні №60628758, зазначаючи, що ОСОБА_1 не перешкоджала виконанню рішення суду, однак державним виконавцем протиправно складено акти про перешкоджання ОСОБА_1 зустрічам ОСОБА_2 із дитиною на підставі рішення суду, прийнято постанови про накладення штрафу на боржника, закінчено виконавче провадження, а також подано повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2020 року скаргу залишено без руху.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року відкрито провадження за вказаною скаргою.

В судове засідання представник ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи на весь період карантину, запровадженого у зв`язку із спалахом вірусу COVID-19. Разом з цим, не зазначив про необхідність надання часу для подання додаткових доказів, які б мали значення для вирішення справи по суті.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення скарги заперечували.

Оскільки представником ОСОБА_1 не заявлено жодних поважних причин та необхідності подати докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, враховуючи встановлені ЦПК України строки для розгляду справ даної категорії, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 27.04.2020 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Джмілем О.О. від 19.11.2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №522/17680/18, виданим Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 9:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1 .. У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків.

Як вбачається з пояснень сторін стягувач разом з державним виконавцем неодноразово з`являлись за адресами можливого проживання боржника, зокрема і зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , однак зустрічі батька з дитиною не відбулось, про що складено ряд актів державного виконавця від 23.11.2019 року, 24.11.2019 року, 14.12.2019 року, 15.12.2019 року, 21.12.2019 року, 22.12.2019 року.

Постановою державного виконавця від 23.12.2019 року на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 1700 грн. у зв`язку з тим, що 14.12.2019 року та 15.12.2019 року державним виконавцем було складено акти щодо зобов`язання ОСОБА_4 не перешкоджати зустрічам батька з дитиною, однак зустрічі не відбулись, рішення суду не виконано.

Постановою державного виконавця від 24.12.2019 року на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400 грн. у зв`язку з тим, що 21.12.2019 року та 22.12.2019 року рішення суду ОСОБА_1 не виконано.

Зазначаючи про неправомірність дій державного виконавця, а також про умисне створення стягувачем перешкод у виконанні боржником рішення суду, ОСОБА_1 надано до суду ряд актів, складених її адвокатом Шляпіною Л.М. про нез`явлення ОСОБА_2 на побачення з дитиною, а також про з`явлення ОСОБА_2 з групою осіб, що на думку боржника не відповідає способу виконання рішення, встановленого судом, на підтвердження чого надано відеозапис, який долучено до матеріалів справи. Разом з тим, скаржником не надано доказів щодо оскарженню нею вказаних постанов про накладення стягнення, а також постанови не є предметом оскарження у вказаній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державним виконавцем за погодженням з начальником Першого приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області подано до Приморського відділу поліції в м. Одесі повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. Повідомлення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020 року за №0000022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Окрім цього, постановою від 27.12.2019 року виконавче провадження №60628758 закінчено. Саме вказана постанова є предметом оскарження у справі, що розглядається.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови, суд виходить з того, що з тлумачення статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передумовою для закінчення виконавчого провадження є невиконання боржником рішення суду в результаті чого державним виконавцем подається повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Так, факт невиконання ОСОБА_1 вимог рішення суду встановлено постановами державного виконавця, які є чинними та не оскаржуються боржником. При цьому суд виходить з того, що постанова є процесуальним рішенням, яким зафіксовано певні факти та обставини, та враховуючи чинність постанов про накладення штрафу, суд приходить до висновку про наявність передумов для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Окрім цього суд зазначає, що заявником обрано неналежний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсною постанови, оскільки ч. 2 ст. 451 ЦПК України встановлено спосіб захисту порушеного права шляхом визнання рішення, дії чи бездіяльності неправомірними та зобов`язання усунути порушення.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №522/17680/18, виданим Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 264, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на дії державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Джміль О.О. (код ЄДРПОУ м. Одеса, Польський узвіз, буд. 6), заінтересована особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII ЦПК України доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

Повний текст ухвали складено 27.04.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов