Ухвала

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 712/2-5421/2011

провадження №61-2504ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Наконечної Альони Вікторівни на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») - адвоката Наконечної А. В. на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків щодо надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження та підтвердження повноважень представника.

У квітні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали, надіслані на виконання вимог ухвали від 06 лютого 2020 року, які містять підтвердження повноважень адвоката Наконечної А. В. на представництво інтересів АТ КБ «ПриватБанк» та клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження представник заявника вказує, що оскаржувану постанову не отримувала. Стверджує, що про винесення постанови дізналася з Єдиного реєстру судових рішень 29 січня 2020 року, у зв`язку чим просить визнати вказану обставину поважною та поновити строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року.

З огляду на те, що заявником не зазначено обставин, які перешкоджали отримати копію оскаржуваного рішення у встановлений судом строк, а зазначені обставини не можна вважати поважними, оскільки зазначені причини пропуску строку є по суті аналогічними, які представник заявника зазначала у касаційній скарзі і які вже були визнані неповажними. Доводи заявника про те, що судом апеляційної інстанції не направлялась оскаржувана постанова є безпідставними, оскільки заявником не надано доказів про виконання чи невиконання апеляційним судом вимог законодавства щодо видачі (надсилання) копії судового рішення учасникам справи.

Вказана заявником підстава для поновлення строку на касаційне оскарження не може бути визнана судом поважною, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Заявником не наведені поважні обставини, які перешкоджали своєчасно отримати постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року та реалізувати своє право на касаційне оскарження.

У статті 2 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги)визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява 3236/03, пункт 41).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Оскільки касаційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Наконечної А. В. подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними та заявником не наведено інших підстав для поновлення строку, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частиною другою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Наконечної Альони Вікторівни на постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара