набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1138/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Собчук М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чаплинської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на нерухоме майно, яким є житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові послався на те, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку. Померлий являється власником вказаного будинку. Зазначає також, що на день смерті батька позивач був з ним зареєстрований за однією адресою в АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка, видана Управлінням житлово-комунального господарства в місті Армянськ, Автономної Республіки Крим за вих. № 2706/05 від 17.05.2019, що в свою чергу свідчить про прийняття спадщини. Звернувшись нещодавно до державного нотаріуса Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області за отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння, позивачу у його видачі було відмовлено, про що прийнято відповідну постанову. Підставою для відмови стало те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведена іншим нотаріусом, тобто, вказана нотаріальна дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом, а також нотаріусу не подано документи на спадкове майно, які б підтверджували право власності за померлим ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Ввжає, що його право порушено, а тому просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок.

04.12.2019 представником позивача було надіслано на адресу суду уточнення до позову, в якому було уточнено позовні вимоги посилаючись на виготовлений технічний паспорт на будинок від 02.07.2019 просить визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на нерухоме майно, яким є житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 65,2 кв.м., з них житлова (основна) 36,5 кв.м. та допоміжна (підсобна) 28,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, його представником надавалися заяви про розгляд справи без її участі, в яких зазначала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Чаплинської селищної ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечували.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина 3 статті 12 ЦПК України регламентує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про його смерть, серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Армянського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 04.02.2011, та який відповідно до свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , є його батьком.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №190999788 встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку садибного типу, форма власності: приватна, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна:1647791.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне майно, зокрема й на зазначений вище будинок.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру встановлено, що 06.02.2012 року приватним нотаріусом Армянського міського нотаріального округу АР Крим заведено спадкову справу за №9/2012 та видано свідоцтва про право на спадщину від 06.02.2012, за реєстровим №179 та №181.

Також, згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру встановлено, що від імені ОСОБА_2 14.01.2005 за реєстровим №64 Армянською державною нотаріальною конторою АР Крим та 22.09.2009 за реєстровим №2569 Каланчацькою державною нотаріальною конторою Херсонської області посвідчено заповіти.

З свідоцтв про право на спадщину №179 та №181 випливає, що їх видано на ім`я ОСОБА_3 на підставі заповіту за реєстровим №2569 посвідченого Каланчацькою державною нотаріальною конторою Херсонської області на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0.10000 га, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , та земельної ділянки площею 0,0323 га, розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

Тобто, з наведеного вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_3 .. Спірний будинок заповітом №2569 посвідченого Каланчацькою державною нотаріальною конторою Херсонської області не охоплений.

Що стосується змісту заповіту за реєстровим №64 посвідченого Армянською державною нотаріальною конторою АР Крим, позивачем жодних відомостей з цього приводу не надано, у суду немає можливості визначити зміст вказаного заповіту, зокрема чи охоплений цим заповітом спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 , про що також наголосив нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.06.2019.

Позивач також наголошує в позові, що він спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, оскільки на день смерті проживав разом з померлим за однією адресою та в підтвердження цього надано довідку МУП «Управління житлово-комунального господарства» в місті Армянськ, Автономної Республіки Крим за вих. № 2706/05 від 17.05.2019.

Зі змісту вказаної довідки випливає, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 та за цією ж адресою до дня смерті був зареєстрований ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем ("присутніх спадкоємців"), встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ("відсутніх спадкоємців"), єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

За нормою ЦК критерієм визнання спадкоємця присутнім є проживання останнього в одному будинку або квартирі з померлим.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити постійність проживання, містяться у п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Підсумовуючи вищевикладене, надана позивачем довідка МУП «Управління житлово-комунального господарства» в місті Армянськ, Автономної Республіки Крим за вих. № 2706/05 від 17.05.2019 (видана органами ТОТ України) не є належним та допустимим доказом, який би свідчив про проживання позивача зі спадкодавцем за однією адресою, оскільки вказує про місце реєстрації позивача за однією адресою АДРЕСА_2 , яке суперечить місцю реєстрації позивача зазначеним в паспорті громадянина України: АДРЕСА_4 , дата реєстрації: 16.12.2010, зняття з реєстрації: 06.09.2011. Тобто на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач був зареєстрований у Каланчацькому районі.

З наведеного слід дійти висновку, що позивач не прийняв спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а твердження позивача про протилежне є помилковим та не підтверджується жодним належним доказом.

Згідно статті 1270 ЦПК України , для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

У статті 1272 ЦПК України зазначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Отже, як встановлено судом позивач у встановлені строки спадщину не прийняв, зміст заповіту за реєстровим №64 суду не відомо, тобто не можливо встановити чи охоплений цим заповітом спірний будинок, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков