Справа № 129/1042/20
Провадження у справі № 2/129/563/2020
У Х В А Л А

"23" квітня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

Суддя Гайсинського районного суду у Вінницькій області Швидкий О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння,

Встановив:

У поданій до суду в порядку цивільного судочинства позовній заяві зазначено, що позивач Військова частина НОМЕР_1 просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння, тобто шкоду, заподіяну державі під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України, що відноситься до публічної служби.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами; відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки відповідно до позовних вимог позивач Військова частина НОМЕР_1 просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння, тобто шкоду, заподіяну державі під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України, що відноситься до публічної служби, а у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення, а тому вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби, то необхідно відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння, через те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Такий же висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 р. у справі № 734/3102/16-ц та у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10.04.2018 р. у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 р. у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 р. у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння, позовну заяву невідкладно повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Вінницького окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: