Справа № 444/1391/19
Провадження № 2/444/109/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В.Є.

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що на праві особистої власності йому належить земельна

ділянка, кадастровий номер :01:010:0022, площею 0.12 га, цільвим

призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських

будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розміщена

АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру

речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягом з Державного

земельного кадастру про земельну ділянку.

На земельній ділянці ростуть дерева , зокрема росло дерево породи ясен. 11 червня 2018 року, відповідачка по справі ОСОБА_4 ,

самовільно зрізала дерево породи ясен та деревину забрала на своє подвір"я і

розпорядилася на свій розсуд. Важає, що своїми діями відповідачка заподіяла йому матеріальної шкоди на суму 5000 гривень.

Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що дане дерево росло на земельній ділянці, комунальної власності. Дане дерево було зрізане і пролежало там цілу зиму. Весною відповідачка розрізала на частини дерево породи ясен і забрала його з даної земельної ділянки. А тому вимоги позивача, що йому завдано матеріальних збитків є безпідставними, оскільки на час зрізання дерева земельна ділянка позивачу не належала. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням чотирнадцятої сесії сьомого демократичного скликання Липницької сільської ради № 51 від 23.03.2018р. позивачу передано у власність земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,1200 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0022.

Згідно акту від 28.02.2019р. про розгляд заяв ОСОБА_1 , комісією встановлено, що 28.02.2019р. виїздом комісії на ділянку, відведену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить гр. ОСОБА_3 , на вказаній ділянці виявлено пень (діаметром 60 см.) зрізаного дерева, походження якого та час його зрізання не встановлено.

З письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що спірне дерево було зрізане восени 2017р., тобто ще до того як земельну ділянку передали у власність ОСОБА_3 , з усного дозволу Липницької сільської ради.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що на прохання тітки він в АДРЕСА_1 зрізав дерева ще в 2017р. а весною 2018р. він ці ж дерева розрізав на частини, які в подальшому були вивезені з вказаної земельної ділянки. Коли розпилювали дерева прибігла жінка і почала сваритися, що ці дерева належать їй.

Згідно листа № 266 від 28.04.2020р. Липницька сільська рада повідомила, що надання дозволу на зрізання дерев не входить в компетенцію сільської ради, такий дозвіл надає Львівська екологічна інспекція на підставі комісійного обстеження.

Згідно листа № 06-741 від 21.02.2020р. розмір збитків, заподіяних зеленим насадженням внаслідок незаконної зрізки в межах населеного пункту на землях комунальної власності дерева породи ясен, діаметром пня 60 см. відповідно до постанови КМУ № 559 від 08.04.1999 року становить 3800 грн.

Судом встановлено, що дерево породи ясен було зрізано в 2017р., тобто на земельній ділянці в межах населеного пункту на землях комунальної власності, оскільки вказана земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 23.03.2018р.

Тобто зрізання спірного дерева не могло завдати матеріальної шкоди позивачу, оскільки на час його зрізання земельна ділянка перебувала в межах населеного пункту на землях комунальної власності.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

На підставі ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 77-81 ЦПК України, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин на які він покликається як на підставу своїх вимог, оскільки судом встановлено, що факт зрізання дерева породи ясем мав місце, однак вимога позивача щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн. завданої внаслідок зрізання дерева не підлягає до задоволення, оскільки на час зрізання дерева земельна ділянка на якій воно росло перебувала в межах населеного пункту на землях комунальної власності, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 .

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 280-282, 354, ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк оскарження рішення продовжується на строк дії такого карантину".

Суддя: Мікула В. Є.