ЄУН № 337/634/19
Провадження № 4-с/337/13/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Ширіної С.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Бикової С.Б.,

представника скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлани Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 24.03.2020 року звернувся до суду з вказаною скаргою , в якій просила: визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги;Поновити строк для подання скарги;визнати неправомірними постанови заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлани Миколаївни про зупинення виконавчих проваджень від 19.07.2019 року ВП №№ 59554458, 595546653; зобов`язати заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлану Миколаївну поновити виконавчі провадження ВП №№ 59554458, 595546653; зобов`язати заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлану Миколаївну подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування фізичній особі ОСОБА_2 коштів стягнутих рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №2/337/1107/2019 (ЄУН 337/634/19), за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що на виконанні у Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться рішення № 337/634/19 про стягнення на її користь з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» заборгованості у розмірі 178 604, 15 гривень.

17.07.2019 р. було відкрите виконавче провадження, але на час подання скарги рішення суду не було виконане.

Постановами від 19.07.2019 року виконавче провадження зупинено на підставі п.2 наказу № 933 від 11.07.2018 р. Фонду державного майна України « Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 447» Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» до додатка 2 «Переліків єдиних майнових комплексів держаних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду внесено позицію: ЗДП «Кремнійполімер».

Оскільки боржником є Запорізьке державне підприємство «Кремнійполімер»» , то вказане судове рішення підлягало виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", тобто державний виконавець був зобов`язаний як до так і після спливу 6 місяців з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження або у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, подати відповідно до умов вищезазначеного Закону казначейству протягом 10 днів з дня складення відповідного акту, оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Проте, виконавчий документ до теперішнього часу не переданий для подальшого виконання до Державної казначейської служби України.

Вважає, що заступником начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області порушені її права стягувача та вимоги п.3ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року відкрито провадження за скаргою.

В судове засідання представник стягувача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, наполягала на її задоволенні.

Начальник Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та представник боржника, повідомлені належним чином про час розгляду скарги до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд скарга без їх участі, просила відмовити в задоволенні скарги з підстав викладених в письмовому заперечені. На підставі ч.2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно достатті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Гарантоване особі устатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, § 40).

За змістом ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2019р. у справі № 337/634/19 стягнуто з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» на користь ОСОБА_2 178 604 грн. 15 коп. заборгованості з заробітної плати.

З 17.07.2019р. на примусовому виконанні Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника заборгованості з заробітної плати, що підтверджується постановами Заводського ВДВС м. Запоріжжя про відкриття виконавчого провадження ВП № 59554458 від 17.07.2019р. та ВП № 59554653 від 17.07.2019р .

19.07.2019р. виконавче провадження ВП № 59554458 від 17.07.2019р. та ВП № 59554653 від 17.07.2019р . зупинено на підставі п.2 наказу № 933 від 11.07.2018 р. Фонду державного майна України « Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 447» Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» до додатка 2 «Переліків єдиних майнових комплексів держаних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду внесено позицію: ЗДП «Кремнійполімер».

Відповідно до листа Фонду державного майна України № 10-21-21202 від 03.12.2019 року функції з управління ЗДП «Кремнійполімер» у зв`язку з прийняттям рішення про його приватизацію згідно з вимогами законодавства до Фонду від Міністерства розвитку громад на території України не передано, що на сьогодні унеможливлює здійснення Фондом заходів з підготовки підприємства до продажу.

Організаційно правовою формою боржника є державне підприємство, якого не визнано банкрутом, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оскільки вищевказані постанови не виконуються державними виконавцями більш ніж 6 місяців, стягувач ОСОБА_2 04.03.2020 р. відповідно до п.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", звернулася з клопотанням до Заводського відділу ДВС м. Запоріжжя , в якому просила керівника відповідного органу державної виконавчої служби подати, згідно п.3 ст. 4 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З листа-відповіді заступника начальника Заводського відділу ДВС м. Запоріжжя від 13.03.2020р. №11620 вбачається, що виконавче провадження буде зупинено оскільки відповідно до п.2 наказу № 933 від 11.07.2018 р. Фонду державного майна України « Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 447» Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» до додатка 2 «Переліків єдиних майнових комплексів держаних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду внесено позицію: ЗДП «Кремнійполімер».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у частині першій статті 2 передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 3 названого Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Основними умовами для застосування Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є відкрите виконавче провадження та невиконання судового рішення протягом шести місяців (стаття 4 цього Закону)

Європейський суд з прав людини вказав, що на даний момент рішення суду, винесене на користь заявника, залишається повністю не виконаним. Враховуючи встановлену відповідальність держави за боргами перед заявником у цій справі, період невиконання не повинен обмежуватися лише стадією виконання, а має включати період повернення боргу в ході ліквідаційної процедури (CHERNOBRYVKO v. UKRAINE, № 11324/02, § 25, ЄСПЛ, від 04 жовтня 2005 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Так, у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року) (далі - справа Іванов), ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу та вказав, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.

Рішення ЄСПЛ від 12 жовтня 2017 року у справі № 46852/13 «Бурмич та інші проти України» є продовженням пілотного рішення у справі ОСОБА_4 . У цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що в рамках процедури пілотного рішення одним із найважливіших завдань є спонукання держави-відповідача до запровадження засобу юридичного захисту для всіх потерпілих від системного порушення, а відповідальність за надання відшкодування обов`язково покладатиметься на національні органи влади.

За умовами ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень, зокрема, за якими боржником є державні підприємства, покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Разом з тим,Законом України "Про виконавче провадження", крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів, а саме, ч. 2ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що рішення, про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.ч.1-3ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Згідно з п.п.2-4, 9 ч.1ст.37 Закону України "Про виконавче провадження"виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Таким чином, ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"передбачає, що виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у разі якщо дане рішення не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ніяких інших умов для застосування, в тому числі визначених ч.3ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", крім спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, вказана ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"не вимагає та не передбачає.

Тобто, вказана норма ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"підлягає застосуванню саме після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, ч.3ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п.2-4, 9 ч.1ст.47 Закону України "Про виконавче провадження"(крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій), керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше строку, встановленого ч.2 цієї статті, тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

Підстави, передбачені п.п.2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", свідчать про неможливість виконання судового рішення, в зв`язку з чим положення ч.3ст.4Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" вимагають не чекати спливу вищевказаного шестимісячного строку, оскільки рішення все одно не буде виконане, а протягом десяти днів з дня встановлення факту наявності однієї з таких підстав одразу передавати виконавчий документ на виконання до органів державної виконавчої служби, тобто, дана норма направлена на прискорення зміни процедури виконання та отримання реального результату стягувачем, а не на їх сповільнення.

Зазначене свідчить, що підстави, передбачені ч.2 та ч.3ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів,передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме:

- ч.2 ст.4 зазначеного Закону передбачає нічим необумовлений перехід до цієї процедури лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після закінчення цього строку;

- ч.3 ст.4 вказаного Закону передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених п.п.2-4, 9 ч.1ст.47 Закону України "Про виконавче провадження"(крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій) керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше,тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, переходить до вказаної процедури.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 12 березня 2018 року у справі №908/2671/13.

Таким чином, 18.02.2020 року закінчився шестимісячний строк, в межах якого державний виконавець повинен був здійснити сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання судового рішення по даній справі та виданого на його виконання виконавчого листа на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а з 19.02.2020 року примусове виконання цього рішення повинно було здійснюватися за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що прямо визначено у ч.2ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яка встановлює особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про підставність вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області вжити заходів для виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2019 року, з урахуванням Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлани Миколаївни - задовольнити.

Визнати неправомірними постанови заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлани Миколаївни про зупинення виконавчих проваджень від 19.07.2019 року ВП №№ 59554458, 595546653.

Зобов`язати заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлану Миколаївну поновити виконавчі провадження ВП №№ 59554458, 595546653.

Зобов`язати заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізької області Соколенко Світлану Миколаївну подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування фізичній особі ОСОБА_2 коштів стягнутих рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі №2/337/1107/2019 (ЄУН 337/634/19), за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 29.04.2020р.

Суддя : С.А.Ширіна 29.04.2020