Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа №704/1145/18

провадження №61-15728св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа - Селянське (фермерське) господарство «Еталон», про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди недійсними за касаційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року у складі судді Фролова О. Л., та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Єльцов В. О., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області, ОСОБА_1 ,

третя особа - Селянське (фермерське) господарство «Еталон»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

1. У вересні 2018 року заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Черкаській області), ОСОБА_1 , третя особа - Селянське (фермерське) господарство «Еталон» (далі - СФГ «Еталон»), з позовом, у якому просив визнати незаконними і скасувати накази ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 34,6322 га з кадастровим номером :01:001:0972 та 31,0199 га з кадастровим номером :01:001:0973 та договір оренди землі від 31 грудня 2013 року.

2. Позовна заява мотивована тим, що наказами ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 34,6322 га з кадастровим номером :01:001:0972 та 31,0199 га з кадастровим номером :01:001:0973 в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Відповідно до договору оренди землі від 31 грудня 2013 року надано дані земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства.

3. Відповідно до договорів суборенди від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 передав СФГ «Еталон» за плату земельні ділянки у строкове платне володіння і користування, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0972 загальною площею 34,6322 га та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0973 загальною площею 31,0199 га.

4. Раніше, до моменту подання заяви про отримання ОСОБА_1 спірних земельних ділянок в оренду, йому вже було надано в оренду для ведення фермерського господарства шість земельних ділянок загальною площею

233 га (площами 81,0470 га, 25,5759 га, 24 га, 3,5 га, 52,8730 га), а 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 створено ФГ «Зерно Життя».

5. Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області вказував, що ОСОБА_1 , створивши на момент звернення до

ГУ Держземагенства у Черкаській області ФГ «Зерно Життя», отримав спірні земельні ділянки в оренду з порушенням приписів статті 124 ЗК України, так як уникнув земельних торгів, які передбачені законом.

6. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити.

7. Позивач також просив поновити строки позовної давності, так як про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності прокурору стало відомо з інформації отриманої від Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 25 травня 2018 року № 150.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

9. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржувані накази були прийняті ГУ Держземагенства 31 грудня 2013 року, договори оренди укладені в той же час. Договори зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором Тальнівського районного управління юстиції 04 лютого 2014 року, до суду заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури із зазначеним позовом звернувся

14 вересня 2018 року, а доказів на підтвердження того, що про порушення 3-річного строку працівники прокуратури дізнались тільки у вересні 2018 року до суду не надано.

10. Місцевий суд також указав, що в позовній заяві взагалі не вказано, коли та на підставі чого було встановлено факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок, показами свідків також підтверджено факт того, що працівникам прокуратури було достовірно відомо про передачу земельних ділянок ОСОБА_1 і про конфлікт, який виникнув відразу після вказаної передачі земельних ділянок.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

11. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області залишено без задоволення. Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня

2019 року залишено без змін.

12. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що інформація про спірні договори міститься в Державному реєстрі речових прав з лютого 2014 року, даний спір був загальновідомим з 2013 року, оскільки його було освітлено в пресі, на телебаченні та на сайті « YouTube », мешканці села Колодисте Тальнівського району Черкаської області зверталися до прокуратури, проводили мітинги, однак до 2018 року жодної реакції прокуратури на даний конфлікт не було, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про пропуск строку позовної давності у виниклих між сторонами правовідносинах.

13. Апеляційний суд також указав, що судом першої інстанції вірно зазначено, що прокуратурою не наведено, що саме стало підставою для отримання вказаної інформації та що перешкоджало зробити це раніше, до спливу строку позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. У касаційній скарзі, поданій у серпні 2098 року, заступник прокурора Черкаської області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанції дійшли помилкового висновку про пропуск прокурором строку звернення до суду. Суди не врахували, що закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом, коли стало відомо про порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів. Обчислення позовної давності у випадку звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У такому випадку дата прокурорської перевірки не має значення для визначення початку перебігу позовної давності.

16. Посилаючись на покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поінформованість працівників прокуратури у 2013 році щодо передачі земельних ділянок ОСОБА_1 і про конфлікт, який у зв`язку з цим виник, судом першої інстанції не з`ясовано: з яких джерел свідкам стало відомо про таку поінформованість працівників прокуратури; яким саме працівникам прокуратури начебто було відомо про отримання ОСОБА_1 земельних ділянок; чи про отримання ОСОБА_1 саме спірних земельних ділянок було відомо працівникам прокуратури; який конфлікт інтересів мав місце. Судом не зазначено, за яких обставин свідки інформували прокуратуру або яким іншим чином вказана інформація надійшла до прокуратури, що свідчить про припущення щодо можливої обізнаності працівників прокуратури з приводу предмету спору.

17. Касаційна скарга містить посилання на те, що апеляційний суд Черкаської області, визнаючи загальновідомим з 2013 року факт спору при набутті ОСОБА_1 земельних ділянок, всупереч статті 265 ЦПК України не зазначив у судовому рішенні відповідних доказів, на підставі яких судом встановлено ці обставини. Матеріали справи не містять публікацій в засобах масової інформації, на телебаченні, на сайті «You Tube», звернень мешканців села Колодисте Тальнівського району до органів прокуратури чи проведення ними мітингів, на які безпідставно в своїй постанові посилався суд апеляційної інстанції.

18. Аргументом касаційної скарги також указано те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Оскаржувані судові рішення не містять висновків щодо обґрунтованості позовних вимог.

Доводи інших учасників справи

19. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

21. Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

22. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

23. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

24. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

25. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги,під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Частиною першою статті 402 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

27. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28. Наказом ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року

№ ЧК/:01:001/00001802 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 34,6322 га в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адмінмежах Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 34,6322 га з кадастровим № :01:001:0972 в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства.

29. Наказом ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001803 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 31,0199 га в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адмінмежах Колодистенської сільської ради Тальнівського району та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 31,0199 га з кадастровим № :01:001:0973 в оренду терміном

на 10 років для ведення фермерського господарства.

30. На підставі наказу ГУ Держземагентства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001802 між ГУ Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1 31 грудня 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0972 площею 34,6322 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2014 року за індексним № 10634549.

31. Згідно наказу ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня

2013 року № ЧК/:01:001/00001803 між ГУ Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 31 грудня 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0973 площею 31,0199 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2014 року за індексним № 10633144.

32. Відповідно до договору суборенди земельної ділянки від 29 жовтня

2014 року укладеного між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем

СФГ «Еталон», орендар ОСОБА_1 передав у суборенду земельну ділянку, що перебуває у державній власності з кадастровим № :01:001:0973 загальною площею 31,0199 га у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення строком на 9 років 2 місяці до 31 грудня

2023 року.

33. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 28812136, право суборенди

СФГ «Еталон» на земельну ділянку площею 31,0199 з кадастровим

№ :01:001:0973 зареєстровано державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2014 року за індексним № 16853992.

34. Відповідно до договору суборенди земельної ділянки від 29 жовтня

2014 року, укладеного між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем

СФГ «Еталон», орендар ОСОБА_1 передав у суборенду земельну ділянку, що перебуває у державній власності з кадастровим № :01:001:0972 загальною площею 34,6322 га у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення строком на 9 років 2 місяці до 31 грудня

2023 року.

35. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права право суборенди СФГ «Еталон» на земельну ділянку площею 34,6322 з кадастровим № :01:001:0972 зареєстровано державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2014 року за індексним номером 16852765.

36. Відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

37. Звертаючись 14 вересня 2018 року з позовом у даній справі, заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури оспорює накази

ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 34,6322 га з кадастровим номером :01:001:0972 та 31,0199 га з кадастровим номером :01:001:0973 та договір оренди землі від 31 грудня 2013 року з підстав порушення приписів статті 124 ЗК України.

38. Мотивуючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що даний позов подано поза межами строку позовної давності, що відповідно до вимог частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову.

39. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

40. Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

41. Згідно із частиною другою статті 4 ЦПК України в редакції, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

42. Одним з таких органів є прокуратура, на яку статтею 131-1 Конституції України, покладено представництво інтересів держави у в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

43. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

44. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

45. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

46. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

47. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

48. Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

49. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

50. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

51. Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

52. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

53. Відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції не навів доводів щодо обґрунтованості позову, а суд апеляційний суд на наведене уваги не звернув, зіславшись на наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц у порушення статей 367, 382 ЦПК України не перевірив правильності ухвалення судом першої інстанції рішення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

54. Отже, застосовуючи правові наслідки спливу строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем у справі до винесення рішення, суди попередніх інстанцій фактично погодились з порушенням прав, за захистом якого позивач звернувся до суду, хоча таких висновків ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд не зробив.

55. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

56. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задовольнити.

2. Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня

2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська