Справа №489/871/19
Провадження №2/489/125/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 квітня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Матяєвою С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що реєстраційне посвідчення на зазначену квартину ОСОБА_3 отримав від кооперативу «Спутник». В ММБТІ право власності на вказану квартиру не зареєстровано, проте, в матеріалах інвентаризаційної справи мається реєстраційне посвідчення за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на спірну квартиру. Спадкоємцями після його смерті є позивачі, які звернулися до приватного нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, їм було відмовлено, оскільки у них немає правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а реєстраційне посвідчення не може бути використано нотаріусом в якості правовстановлюючого документу.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 07.12.2018 року за вих. № 2-5940, станом на 28.12.2012 року право власності, не зареєстровано, але в матеріалах інвентарної справи КП ММБТІ міститься реєстраційне посвідчення від 17.02.1992 року, згідно якого АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1955 року, свідченням чого є свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
ОСОБА_5 змінила прізвище та ім`я на « ОСОБА_1 », свідченням чого є свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 .
На підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, ОСОБА_5 видано нове свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного і житлового кооперативу стає її власником.
Згідно ч. 2 ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно- будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п. 6) зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю.
Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.
На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України(в редакції від 16 січня 2003 року),право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України(в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Заст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Положення ст.328 Цивільного кодексу України(в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом .
За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України(в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.
На підставі дослідження перелічених письмових доказів, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 правомірно свого часу набув право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 .
Виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року.
Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності ОСОБА_3 на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно довідки з Житлово-будівельного кооперативу «Спутник» від 06.06.2011 року за вих. № 49, ОСОБА_3 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 08.06.1964 року по 05.12.2003 року, з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 з 08.06.1964 року по теперішній час та донька ОСОБА_1 з 30.01.1990 року по теперішній час.
09 листопада 2018 року до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки право встановлювальний документ на квартиру АДРЕСА_1 у встановленому порядку ОСОБА_3 отримано не було та не було проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 135/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Судом визнається доведеною належність квартири АДРЕСА_1 померлій особі на момент смерті.
Позивачі вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлені правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 16.05.2013 року не передбачено порядок реєстрації правовстановлюючого документу про право власності на майно померлої особи.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по Ѕ частки за кожною.
Строк подання апеляційної скарги під час дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).
Починаючи с дати офіційного закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. 1 Лінія, 38
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «06» квітня 2020 року.