Справа № 541/2908/19
Номер провадження 2/541/543/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 квітня 2020 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пащенко Є.М.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Першої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області та Другої Миргородської нотаріальної контори Полтавської області про зняття арешту з майна,

установив:

26 грудня 2020 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернувся ОСОБА_1 .

На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що 03.10.1994 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори. Право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем При посвідченні даного договору державним нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , права на яку, були предметом даного договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Для зняття обтяження позивач звернувся до Другої Миргородської державної нотаріальної контори, котра відмовила йому у знятті обтяження з підстав того, що між поданими документами та відомостями в Державному реєстрі існують розбіжності, зокрема, з договору довічного утримання вбачається, що він зареєстрований в Реєстрі нотаріальних дій за № 2453, проте згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою обтяження виступає договір довічного утримання зареєстрований за № 2452. В позасудовому порядку вирішити спір неможливо, так як вирішення такого питання можливо лише у судовому порядку. Зазначив, шо підстави для дії обтяження відсутні, їх наявність обмежує майнові права позивача. З огляду на дані обставини позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі (а.с.43).

У встановлений судом строк відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав та прохав їх задовольнити.

Представник Першої миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав провести розгляд справи у їх відсутність.

Представник Другої Миргородської нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 03.10.1994 року укладено договір довічного. Згідно умов даного договору ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , в свою чергу ОСОБА_1 взяв зобов`язання довічно утримувати ОСОБА_2 (а.с.4)

Договір довічного утримання посвідчено нотаріально. Разом з тим, державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори накладено заборону на відчуження спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.5).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в договорі довічного утримання (а.с.4, зворот).

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на спірну квартиру Першою Миргородською державною нотаріальною конторою накладено обтяження у вигляді заборони відчуження. Підставою накладення обтяження № 8397345 є договір довічного утримання, 2452 від 03.10.1994 року, посвідчений Другою державною нотаріальною конторою.

На момент виникнення спірних правовідносин вони регулювалися нормами ЦК УРСР 1963 року.

Зокрема, ч.1 ст. 425 ЦК УРСР, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Окрім того, у відповідності до ч.1 ст. 427 ЦК УРСР 1963, відчуження будинку набувачем за життя відчужувача не допускається.

Таким чином, після смерті відчужувача, ОСОБА_2 , у набувача, ОСОБА_1 , виникло право розпоряджатися квартирою, яка була предметом договору довічного утримання.

У відповідності до ч.1 ст.74 ЗУ «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

В той же час, на звернення позивача, Другою Миргородською державною нотаріальною конторою відмовлено у знятті обтяження з підстав того, що між поданими документами та відомостями в Державному реєстрі існують розбіжності, зокрема, з договору довічного утримання вбачається, що він зареєстрований в Реєстрі нотаріальних дій за № 2453, проте згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою обтяження виступає договір довічного утримання зареєстрований за № 2452.(а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявне обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 порушує право власності позивача.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі, ст. ст.13,141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Зняти обтяження у виді арешт квартири АДРЕСА_1 , зареєстроване Першою миргородською державною нотаріальною конторою 16.12.2008 на підставі договору довічного утримання від 03.10.1994 посвідченого нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 2453, який в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений за реєстровим № 2452, реєстраційний номер обтяження 8297345.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду. На підставі п.3 Прикінцевих положень ЦПК України (в ред. від 02.04.2020 року), даний строк продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення виготовлений 27.04.2020 року.

Суддя О.А. Городівський