Номер провадження: 22-ц/813/2107/20
Номер справи місцевого суду: 494/1124/19
Головуючий у першій інстанції Лебединський С. Й.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 494/1124/19

Номер провадження: 22-ц/813/2107/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бикової К.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) ОСОБА_2 , 2) приватний нотаріус Яковлева Ольга Миколаївна, 3) Головне територіальне управління юстиції в Одеській області,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Степанівська сільська рада Березівського району Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса - Яковлевої Ольги Миколаївни, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області, про скасування свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Березівського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Лебединського С.Й. 14 листопада 2019 року, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) скасувати Свідоцтво про право на спадщину серія та номер 1645, видане 11.11.2009 року, державним нотаріусом Яковлевою О.М. на ім`я ОСОБА_2 ; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6949940 від 18.10.2013 року, виконаний Березівським міжрайонним управлінням юстиції Одеської області.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.04.2018 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності його матері - ОСОБА_3 , яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 . З`ясувалося, що 11.11.2009 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Яковлевою О.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину та проведену державну реєстрацію права власності. Вказані дії порушують його права, оскільки він є інвалідом ІІ групи з дитинства (а. с. 1 - 3).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі (а. с. 18).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , кадастровий номер :01:001:0501, площею - 7,24 га., яка розташована на території Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області, та належить на праві власності ОСОБА_2 до вирішення спору по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що між сторонами по справі виник спір щодо вказаної земельної ділянки. Відповідачка з 2009 року користується земельною ділянкою. Існує реальна загроза невиконання рішення чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Запропонований ним вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами (а. с. 40 - 41).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а. с. 50).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану земельну ділянку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що у заяві про забезпечення позову він вказав, що існує реальна загроза невиконання рішення чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Ухвала суду є немотивованою. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, пов`язані з предметом спору і є необхідними для захисту прав позивача.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить вирішити питання щодо забезпечення позову за його відсутності.

Крім того, до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності останньої.

Інші учасники справи жодних заяв та клопотань не надали.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Згідно із частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, наявність клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, наявність клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності, відсутність клопотань інших учасників справи про відкладення розгляду справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував та не надав доказів чому є необхідність в накладенні арешту на земельну ділянку і чому інші види забезпечення позову не можуть запобігти існуючим на його думку ризикам. Не надано доказів та не доведено у чому є реальна загроза невиконання рішення чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову (а. с. 50).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову не відповідає вищезазначеним вимогам.

В позовній заяві позивач заявляє вимоги про скасування Свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1645, видане 11.11.2009 року, державним нотаріусом Яковлевою О.М. на ім`я ОСОБА_2 , та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6949940 від 18.10.2013 року, виконаний Березівським міжрайонним управлінням юстиції Одеської області, щодо реєстрації спірного майна за відповідачкою.

Запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів також приймає до уваги, що зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається посилання позивача на утруднення або унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відсутності вищевказаних заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Низкою рішень Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (зокрема рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 04.12.1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

З огляду на вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні вимог вищевказаної заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, постановив необґрунтоване рішення, яке унеможливлює забезпечення реального та ефективного виконання можливого судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374, пунктів третього, четвертого статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки, викладені в ухвалі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку під № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , кадастровий номер :01:001:0501, площею - 7,24 га., яка розташована на території Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 квітня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. В. Князюк