Справа № 215/1405/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання - Кошмак А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Доценко Т.Ю . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

03.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в якій просила стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у розмірі 200 000 грн.

Вказує, що вона пропрацювала з 22.10.1998 по 12.06.2018 машиністом конвеєра 2 розряду, а потім дробарником з подрібнення гірничої маси та виробництва щебеню в Ганнівському кар`єрі, загалом 20 роки на ПрАТ. 12.06.2018 була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно медичного висновку від 05.06.2018 позивачу було встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стаді, емфізема легень першої-другої стадії), група «В», ЛН першого-другого ступеня; радикулопотія попереково-крижова та шийна з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та стійким больовим синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях. Довідкою МСЕК від 07.08.2018, їй первинно було встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, та при повторному огляді 20.06.2019 безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, з них: 40% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ. За висновком МСЕК вона потребує санаторно-курортного лікування, палицю, навіпкорсет. У зв`язку з захворюванням у неї було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Також зазначає, що не може повернутися до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, через та задишку у нічний час, вона дуже часто не висипається, через що на протязі дня погано себе почуває. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 200 000 грн. моральної шкоди.

Стислий виклад заперечень відповідача.

06.04.2020 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивач була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, позивач ОСОБА_1 свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів, здійснювалися виплати встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та Списком №2 тощо. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Також зазначає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а не діями роботодавця, який не має можливості будь-яким чином обмежити термін роботи працівника в шкідливих умовах праці. Крім того вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Доценко Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій в задоволені позовних вимог просить відмовити та провести розгляд справи за її відсутністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10-00 год. 30.03.2020.

30.03.2020 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи до 10-00 год. 27.04.2020, за клопотанням представника відповідача Доценко Т.Ю. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням з 12.03.2020 по 24.04.2020 в Україні карантину, через спалах у світі корона вірусу.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 в проміжок часу з 22.10.1998 по 12.06.2018 працювала на посаді машиністом конвеєра 2 розряду, а потім на посаді дробарника з подрібнення гірничої маси та виробництва щебеню в Ганнівському кар`єрі на ПрАТ, загальний стаж роботи позивача складає понад 36 років, з них 19 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 22-25).

05.06.2018 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність у позивача професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стаді, емфізема легень першої-другої стадії), група «В», ЛН першого-другого ступеня; радикулопотія попереково-крижова та шийна з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та стійким больовим синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях, що підтверджується п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26.06.2018, виписками (а.с. 5-8, 11-21).

Відповідно до п. п. 16, 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 червня 2018 року, причиною професійного захворювання позивача є робота на підприємстві відповідача в умовах впливу на організм шкідливих факторів, показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: працюючи в гірничотранспортному цеху №2 дробильником на кар`єрній поверхні виконувала роботи з огляду та очищення устаткування, запуск та зупинення дробарок, живильників; регулювання подачі води на зрошення, рівномірної загрузки і швидкості, продуктивності, зазорів між робочими механізмами дробарок; прибирання розсипу в зоні обслуговування; виявлення та усунення несправностей в роботі устаткування, участь у його ремонті. При цьому, через недосконалість технологічного процесу виробництва щебеню підпала під вплив підвищених параметрів шкідливих виробничих факторів, а саме пилу фіброгенної дії (з вмістом вільного кремнію діоксиду), а через недосконалість робочого місця дробильника змушена була перебувати в незручній робочій позі, з нахилами тулуба, показники яких перевищували нормативні. Працюючи раніше на Ганнівському кар`єрі ВАТ, ПАТ Північний ГЗК машиністом конвеєра з 22.10.1998 по 07.09.2010 та дробильником з 07.09.2010 по 14.12.2015, з цих же причин також підпала під вплив підвищених параметрів пилу та важкості праці. Арозоль переважно фіброгенної дії (пил з вмістом вільного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,65 рази перевищує ГДК (3,3 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3), важкість праці: робоча поза незручна 28,3% при нормі до 25%, робоча поза стоячи 64,1 при нормі 60%; нахили тулуба 150 при нормі 51-100; вібрація загальна: 95 дБ при нормі ГДР 92 дБ, тому враховуючи роботу ОСОБА_1 на ПівнГЗК, ВАТ, ПАТ та ПрАТ «ПівнГЗК» впродовж 19 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо, у зв`язку із чим запропоновано в.о. генерального директора Скачкову А.А. забезпечити постійний контроль за застосуванням системи вентиляції, аспірації при дробленні руди та за застосуванням засобів індивідуального захисту органів дихання дробильниками; забезпечити постійний контроль за використанням транспортувальних засобів, засобів малої механізації при переміщенні вантажів вагою більше 7 кг при виконанні робіт дробильниками жінками; забезпечити проведення лабораторно-інструментальних вимірів шкідливих виробничих факторів на робочих місцях дробильників згідно з вимогами нормативних документів, та не встановлено осіб, які порушили законодавство через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників служб (а.с. 5-8)

Відповідно до п. 13 Акту, умови праці дробильника на карєрній поверхні виробничої дільниці з подрібнення гірничої маси та виробництва щебеню № 91 гірничотранспортного цеху №2 ПрАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_1 відносяться: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по рівню вібрації загально - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 5-8).

Довідками МСЕК від 07.08.2018 позивачу при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності, та при повторному огляді 20.06.2019 безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, з яких: 40% радикулопотія та 20% ХОЗЛ, за висновком якого вона потребує санітарно-курортного лікування, палицю, напівкорсет, корсет (а.с. 9, 10).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.06.2018, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання ОСОБА_1 послужило те, що позивач пропрацювала на протязі значного періоду часу, а саме 19 років 08 місяців на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів (а.с.5-8), показники яких перевищували гранично допустимий рівень, а саме: арозоль переважно фіброгенної дії (пил з вмістом вільного кремнію діоксиду від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,65 рази перевищує ГДК (3,3 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3), важкість праці: робоча поза незручна 28,3% при нормі до 25%, робоча поза стоячи 64,1 при нормі 60%; нахили тулуба 150 при нормі 51-100; вібрація загальна: 95 дБ при нормі ГДР 92 дБ.

Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по рівню вібрації загально - до 3 класу 1 ступеню шкідливості; по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 5-8). Згідно пунктів 18, 19 Акту, винних осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити не вдалось, у зв`язку із чим запропоновано в.о. генерального директора Скачкову А.А. забезпечити постійний контроль за застосуванням системи вентиляції, аспірації при дробленні руди та за застосуванням засобів індивідуального захисту органів дихання дробильниками; забезпечити постійний контроль за використанням транспортувальних засобів, засобів малої механізації при переміщенні вантажів вагою більше 7 кг при виконанні робіт дробильниками жінками; забезпечити проведення лабораторно-інструментальних вимірів шкідливих виробничих факторів на робочих місцях дробильників згідно з вимогами нормативних документів, та не встановлено осіб, які порушили законодавство через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників служб .

Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів понад 19 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 60 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу її здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 90 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною.

При цьому, суд зазначає, що підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно до пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку.

Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивач подала позов відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Отже, з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 900 грн., що становить один відсоток ціни позову.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч) грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позову- відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 900 грн. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 27 квітня 2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, Тернівський район.

Суддя: