Справа № 182/968/20
Провадження № 2-о/0182/78/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.04.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікопольська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

Йому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.09.1997 року приватним нотаріусом Нікопольського міського Нотаріального округу Пахомовською Ж.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4043. В лютому 2020 року він звернувся до відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя» з метою реєстрації місця проживання його невістки. Однак, працівниками відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя» у реєстрації місця проживання його невістки відмовлено через те, що в договорі купівлі - продажу квартири невірно зазначено його по-батькові. Так, у договорі купівлі - продажу квартири, посвідченого 25.09.1997 року приватним нотаріусом Нікопольського міського Нотаріального округу Пахомовською Ж.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4043, його по-батькові вказано як « ОСОБА_2 ». В той же час, згідно паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 12.01.2002 року, його по - батькові зазначається як « ОСОБА_3 ». Для виправлення його по - батькові в договорі купівлі - продажу квартири він звернувся до нотаріальної контори, в якій був посвідчений вказаний договір. Однак, з`ясувалось, що нотаріальна контора не працює, а нотаріус ОСОБА_4 .М., яка посвідчувала договір, померла. На даний час внести зміни до договору купівлі - продажу квартири вже неможливо. Тому йому було рекомендовано звернутися з відповідною заявою до суду. Встановити факт належності документу можливо тільки в суді, тому він вимушений звернутися до суду з цією заявою. Вважає, що помилки в написанні його анкетних даних були викликані у зв`язку з неправильним перекладом його по-батькові з російської мови на українську. Зазначені розбіжності в написання його по-батькові в документах позбавляють його можливості зареєструвати місце проживання невістки та розпорядитися належною квартирою. Факт належності йому правовстановлюючого документа підтверджується: співпаданням його прізвища та імені, а також співзвучністю імені та по - батькові з тим, що зазначено у договорі купівлі - продажу квартири, із даними, що зазначені в його паспорті, а також однаковістю адреси реєстрації з адресою, вказаною у договорі купівлі - продажу квартири, та іншими документами, які додані до заяви. Виходячи зі змісту п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до п.6, ч.1, ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин звернувся до суду.

Заявник в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи до суду також не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. При постановленні рішення покладалась на розсуду суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами, можуть встановлюватися факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як встановлено в судовому засіданні, заявнику належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.09.1997 року приватним нотаріусом Нікопольського міського Нотаріального округу Пахомовською Ж.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4043 (а.с.6). В лютому 2020 року заявник звернувся до відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя» з метою реєстрації місця проживання його невістки. Однак, працівниками відділу «Центр надання адміністративних послуг м.Нікополя» у реєстрації місця проживання невістки заявника відмовлено через те, що в договорі купівлі - продажу квартири невірно зазначено його по - батькові. Так, у договорі купівлі - продажу квартири, посвідченого 25.09.1997 року приватним нотаріусом Нікопольського міського Нотаріального округу Пахомовською Ж.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4043, по -батькові заявника вказано як « ОСОБА_2 ». В той же час, згідно паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 12.01.2002 року, його по - батькові зазначається як « ОСОБА_3 ». Для виправлення по - батькові в договорі купівлі - продажу квартири заявник звернувся до нотаріальної контори, в якій був посвідчений вказаний договір. Однак, з`ясувалось, що нотаріальна контора не працює, а нотаріус ОСОБА_5 Ж.М., яка посвідчувала договір, померла. На даний час внести зміни до договору купівлі - продажу квартири вже неможливо. Тому заягнику було рекомендовано звернутися з відповідною заявою до суду. Зазначені розбіжності в написання по - батькові в документах позбавляють заявника можливості зареєструвати місце проживання невістки та розпорядитися належною квартирою. Факт належності заявнику правовстановлюючого документа підтверджується: співпаданням його прізвища та імені, а також співзвучністю імені та по - батькові з тим, що зазначено у договорі купівлі - продажу квартири, із даними, що зазначені в його паспорті, а також однаковістю адреси реєстрації з адресою, вказаною у договорі купівлі - продажу квартири, та іншими документами, які додані до заяви.

За таких обставин суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, п.6 ч.1 ст.315, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 25.09.1997 року приватним нотаріусом Нікопольського міського Нотаріального округу Пахомовською Ж.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4043.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал