Номер справи 623/1120/20
Номер провадження 2/623/506/2020
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/1120/20 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

31.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, який в подальшому був уточнений, в якому вказав, що

25.04.2018 року він уклав договір довічного утримання з ОСОБА_2 договір укладено та оформлено у приватного нотаріуса Мацокіної Н. О. та зареєстровано в реєстрі за № 644. Згідно договору він передав у власність відповідачки житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_3 згідно розпорядження Ізюмського міського голови від 19.12.2016 року за № 126 перейменована на ОСОБА_3 буд. 1). На земельній ділянці загальною площею 61,1 кв. м з надвірними будівлями: гараж, сараї, погріб, вбиральня, навіс, паркан, колодязь. Вказаний житловий будинок належить йому на підставі договору забудови, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_4 від 24.05.1961 року за реєстровим № 2486 та зареєстрованого в Ізюмському міжміському бюро технічної інвентаризації від 23.03.1964 року за № 7510 в книзі 44. ОСОБА_2 згідно даного договору була зобов`язана довічно його утримувати, забезпечуючи мене харчуванням, одягом, доглядом необхідною допомогою і залишити їй в безоплатному довічному користуванні житловий будинок. Відчуження цього житлового будинку за його життя не допускається. На підставі п. 10 Зазначеного договору він може бути розірваний за згодою сторін у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін у судовому порядку. Практично з початку оформлення договору відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, укладеним ними. Не звертає увагу на його потреби і стан здоров`я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, взагалі відмовляється доглядати його. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється.

В зв`язку з чим, позивач просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 25.04.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н. О. і зареєстрований у реєстрі за № 644

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року було відкрито провадження у справі.

В судове засідання 30.04.2020 року позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_6 не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані в обґрунтування позову, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 квітня 2018 року між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н. О. і зареєстрований у реєстрі за № 644 та реєстрі заборон відчуження за № 645. (а.с. 9-10).

У відповідності до п. 1 договору позивач передав у власність відповідачам належний йому на праві приватної власності будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 з надвірними будівлями.

За умовами п.5, п.6 договору Відповідач взяв на себе обов`язок: довічно утримувати Позивача, забезпечувати його одягом, харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно мало надаватись позивачу складало 1700 гривень.

У відповідності дост. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ст.756Цивільного кодексуУкраїни у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем: обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно із ст.651Цивільного кодексуУкраїни договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу ч.ч.2.3 ст.653 Цивільного кодексу України,у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Відповідачі в судове засідання не надали належних доказів, щодо виконання ними умов п. 5 та п. 6 за Договором довічного утримання від 25 квітня 2018 року.

За таких обставин суд приходить до висновку,що відповідач не виконала своїх обов`язків за договором, щодо повністю та довічно утримувати Позивача, забезпечувати його одягом, їжею, поміччю. Крім того, щодо матеріального забезпечення, яке щомісячно мало надаватись позивачу та складало 1700 гривень.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази, щодо належного виконання відповідачем своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 840,80 грн. залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 651,653,744,749,755,756 ЦК України, ст. ст. 12,13,76,81,263,265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 25 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н. О. і зареєстрований у реєстрі за № 644 та реєстрі заборон відчуження за № 645.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до п.3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Вступна та резолютивна частини рішення суду проголошені 30 квітня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено згідно вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 30 квітня 2020 року

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т.Д. Бєссонова