ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/734/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31246/19 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року (суддя Логінова С.М.) про закриття провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року в/ч НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, мотивуючи тим, що відповідач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , був звільнений в запас через службову невідповідність відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2019 № 66-рс. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2019 № 202, вирішено утримати з ОСОБА_2 вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, в сумі 8388 грн. На день звернення позивача до суду, сума коштів, що підлягає утриманню з відповідача становила 6890 грн. 02 коп., яку останній в добровільному порядку відмовився сплатити. А тому, позивач просив стягнути з відповідача на його користь збитки в сумі 6890 грн. 02 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року провадження по справі за позовом в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів закрито.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 не погоджується з вказаною вище ухвалою суду, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. Вказує, що посилання суду на висновки викладені у Постанові Верховного суду від 05.12.2018 по справі № 560/31246/19 є необґрунтованими, оскільки вказані правовідносини не є ідентичними даним правовідносинам та не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Вважає, що відповідно до наданих військовою частиною доказів, наявних у матеріалах справи, слідує, що судом не було з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а висновки, зроблені судом, не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини від 23.09.2019 № 66-рс був звільнений з військової служби у запас за пунктом «е» частини шостої (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського та старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно з наказом командира військової частини від 24.09.2019 № 202, відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом МОУ від 29.04.2016 № 232, вирішено утримати з ОСОБА_2 вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились в сумі 8388 грн. 86 коп.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України (частина четверта статті 5 КАС України).

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Звертаючись до суду з позовними вимогами щодо стягнення завданої військовій частині матеріальної шкоди, позивач вказував, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді військовослужбовця, що відноситься до публічної служби, отримав предмети речового майна та на час звільнення відповідача з військової служби за службовою невідповідністю їх строки носіння не закінчилися, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість цього майна.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди (збитків), навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди (збитків) відбувається після її звільнення з державної служби.

Доводи військової частини про те, що спір, який виник між сторонами, віднесений до цивільної юрисдикції, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Ухвала суду прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай