Справа № 754/2833/20
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03.03.2020 призначений розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.04.2020 витребувано в Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» докази, яку саме кредитну картку ОСОБА_1 отримала, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я ОСОБА_1 та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта, виписку про рух коштів по рахунку, відкритому ОСОБА_1, детальний розрахунок заборгованості (методики, формули, підстав та сум) та доказів наявності підстави для зміни розміру процентної ставки.

Вказані докази мають важливе значення для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення питання по суту розгляду справи і ухвалення обґрунтованого та законного рішення.

24.04.2020 на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 10.04.2020 до Деснянського районного суду міста Києва надійшли документи від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», а саме: лист від 16.04.2020 №503290ВБ, довіреність № 723-К-Н-О та виписка за період з 01.01.1999 по 14.04.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Судом установлено, що вимоги ухвали суду від 10.04.2020 не виконанні, докази які витребовувались судом позивачем не надані, а які надійшли до суду мають не належне оформлення, оскільки сторінки документів нечитабельні, що унеможливлює суд надати належну оцінку, та прийняти як докази.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановленому законом або судом строки.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ч. 10 ст. 84 ЦПК України передбачає, що у разі неподання позивачем з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребовуваних судом, суд може залишити позовну заяву без розгляду.

На порушення вимог чинного законодавства, сторона позивача неналежним чином користується наданими процесуальними правами та не виконує свої процесуальні обов`язки.

Отже аналізуючи встановлене судом, що витребовувані судом докази мають істотне значення для вирішення справи, позивач без поважних причин не виконав вимоги ухвали суду, а не надання вказаних доказів або розгляд справи за їх відсутності призведе до порушення прав та законних інтересів сторін по справі, оцінюючи негативність наслідків для учасників справи здійснення тих чи інших дій, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки зазначене не позбавляє можливості позивача на звернення до суду повторно, в той час, як винесення рішення по справі позбавляє такої можливості та може призвести до завдання значних збитків відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 43, 84, 257 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заявник має право знову звернутись до суду з аналогічним позовом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 квітня 2020 року.

Суддя В.В. Бабко