У Х В А Л А

30 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 199/8614/19

провадження № 61-7275ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року у якій просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позовних вимог скасувати, постанову апеляційного суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Як убачається зі змісту пункту 8 касаційної скарги, ОСОБА_1 зазначає підстави касаційного оскарження судових рішень, а саме пункт 2 частини 2 статті 389 ЦПК України (відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду), однак не зазначає від якого саме правового висновку Верховного Суду необхідно відступити та не обґрунтовує його.

Крім того, в пункті 8 касаційної скарги, ОСОБА_1 також посилається на пункт 3 частини 3 статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права в подібних правовідносинах), як на підставу касаційного оскарження судових рішень, однак не зазначає, щодо застосування яких конкретних норм права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Скаржник в пункті 9.8 своєї касаційної скарги зазначає те, що суди не застосували правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №490/8831/15-ц, проте пункт 8 касаційної скарги не містить посилання на зазначену правову позицію.

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити - конкретні норми права щодо яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах (у яких правовідносинах), обґрунтувати (мотивувати) дану підставу касаційного оскарження, також зазначити від якого саме правового висновку Верховного Суду необхідно відступити та обґрунтувати та надати копії уточнених скарг відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19).

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко