Справа № 739/342/20
Провадження № 2/739/258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Шкурат О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі відповідач) про визнання за ним у порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Останній за життя набув право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що розташовані за вказаною вище адресою. Після смерті батька він прийняв його спадщину. Водночас, документ, який посвідчував право власності батька на житловий будинок був виданий після смерті останнього і є недійсним, у зв`язку з чим через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може оформити прийняту спадщину.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в які зазначає про визнання позову.

Заяви та клопотання учасників справи

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

За клопотання позивача судом витребувано з Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи ОСОБА_2 . Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Случевськ Погарського району Брянської області Російської Федерації помер ОСОБА_2 (а.с. 7).

З наявних у матеріалах справи копій погосподарських книг Грем`яцької сільської ради за 1991-2005 роки вбачається, що ОСОБА_2 належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 , збудований у 1960 році (а.с. 24-32).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані: будинок літера «А-1», житлова прибудова літера «А-1», веранда літера «а-1», веранда літера «а-1», баня літера «Б-1», сарай літера «В-1», гараж літера «Г-1» та погріб (а.с.48-50).

Водночас, право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 , останнім зареєстроване не було. При цьому вже після смерті ОСОБА_2 на його ім`я ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на вказаний вище житловий будинок, яке в силу положень статті 25 ЦК України є недійсним, оскільки після смерті особа не може набувати цивільні права.

Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в погосподарській книзі Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1960 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 його спадщина була прийнята за законом його сином ОСОБА_1 тобто позивачем, який є єдиним спадкоємцем свого батька, що прийняв спадщину (а.с. 9, 38-44).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, до позивача в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 перейшло право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, які посвідчували б право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори від 14 лютого 2020 року. (а.с. 9).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак вказане право не визнається через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку про необхідність захистити вказане право позивача, визнавши за ним право власності на зазначений житловий будинок, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

Оскільки спір у справі виник внаслідок того, що батько позивача за життя не оформив належним чином право власності на спірне майно, відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти саме на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Грем`яцька сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Грем`яч, вул. Миру, 173.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 30 квітня 2020 року