Ухвала

Іменем України

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 127/32188/19

провадження № 61-7245ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як законні представники малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, ОСОБА_8 , про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відкрите провадження у справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року зупинено апеляційне провадження у справі № 127/32188/19.

Апеляційний суд виходив із того, що оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, провадження у справі необхідно зупинити до залучення до участі у справі правонаступників, які приймуть спадщину у встановленому законом порядку.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково вважав, що правовідносини у справі допускають правонаступництво, оскільки правонаступник позивача не був відповідачем у справі, хоч був живий, а правонаступник відповідача виступала на стороні позивача у справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 253 ЦПК України передбачено, що в такому випадку провадження у справі зупиняється до залучення у справі правонаступника.

Постановляючи оскаржену ухвалу апеляційний суд виходив із того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивач у справі ОСОБА_2 , а 08 лютого 2020 року - відповідач ОСОБА_3 .

З огляду на те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки не відносяться до тих, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, а строк для прийняття спадщини після смерті зазначених осіб не закінчився і коло правонаступників на даний час ще не визначено, дійшов правильного висновку, що провадження у справі необхідно зупинити до залучення до участі у справі правонаступників, які приймуть спадщину у встановленому законом порядку.

Необґрунтованими є доводи касаційної скарги про відсутність у апеляційного суду необхідності для зупинення провадження у справі, у зв`язку із тим, що правовідносини, з яких виник спір, не допускають правонаступництво, оскільки спірні правовідносини не відносяться до тих, які є особистими, отже, допускають правонаступництво, тому у такому випадку суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як законні представники малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, ОСОБА_8 , про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук