Провадження № 2/234/1032/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Сухоручко Ю.О.,

секретар судового засідання Харькова Т.С.,

справа № 234/20981/19 провадження № 2/234/1032/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на суму пенсійних виплат-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. визнання права власності на суму пенсійних виплат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, ОСОБА_2 , вона є спадкоємцем за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2019 року вона є єдиним спадкоємцем на спадщину, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 67 285,08 грн.

Але 15.11.2019 року спадкоємиці видано лише 62197,56грн., тобто 5087,52 грн. успадкованих грошових коштів, відповідач не видав позивачу.

На його звернення відповідач повідомив, що згідно зі ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України зобов`язаний виплатити недоотриману пенсійну виплату за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня отримання пенсії. Вона не може погодитися зі рішеннями відповідача, вважає їх такими, що прийняті з порушенням норм матеріального права з наступних підстав.

Також ввважає, що реальна сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в період з 2014 року по 2019 роки включно, може бути значно більшою за 67 285,08 грн. Вважає, що відповідач міг безпідставно зменшити суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , але в наданні цієї інформації їй відмовлено.

Посилання відповідача на ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірним, оскільки зазначена стаття передбачає порядок виплати пенсії пенсіонеру за минулий час, яку пенсіонер не отримав з власної вини. Також вказаним законом не передбачено блокування пенсійних виплат з серпня 2014 року, тому посилання відповідача на цей закон вважає не правомірною.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року судом було витребувано з УПФУ у м.Краматорську Донецької області матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 13.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду.

15.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, з якого видно, що відповідач з позовними вимогами не згодний, та зазначає, що померла ОСОБА_2 перебувала на обліку в управління та отримувала пенсію за віком. ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію за віком.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам . його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, або у разі не зверненням ними за виплатою вказаної суми у встановлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно запиту Приватного нотаріусу Меркулова П.Ю. від 16.07.2019 року №114/02-14 було надано відповідь про залишок недоотриманої пенсії.

У листі зазначено, що залишок недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 буде розраховуватись за три роки перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно.

Якщо звернення за недоотриманою пенсією відбудеться 19.07.2019 року, то залишок недоотриманої пенсії складе 67285 грн. 08 коп. (шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят п`ять грн. 08 коп.) сума розрахована за три роки (з 18.07.2016 до 30.04.2019).

Оскільки звернення за недоотриманою пенсією було 28.10.2019 року, то сума недоотриманої пенсії склала 62197,56 грн. (з 27.10.2016 по 30.04.2019).

Недоотриману пенсію виплачено у листопаді 2019 року разовим дорученням №1190 від 07.11.2019 року.

В судове засідання, позивачка не з`явилася, але надіслала заяву про слухання справи за її відсутності та підтримання позову.

В судове засідання, представник відповідача не з`явилась, але надіслала заяву про слухання справи за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, наданий відзив відповідачем, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є бабуся позивачки ОСОБА_1

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Донецьку, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Як вбачається з копіїї пенсійної справи, яку направив до суду представник відповідача, за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була пенсіонером довічно, перебувала на обліку в ПФУ у Київському районі м.Донецька, проживала за адресою АДРЕСА_1 , та за цією адресою отримувала пенсію.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, 17.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ у м.Краматорську із заявою, в який просив запросити пенсійну справу ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 з ПФУ у Київському районі м.Донецька.

З протоколу, який міститься в матеріалах пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 , пенсія не виплачувалась з квітня 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.10.2019 року Перебийніс О.В., приватним нотаріусом Меркуловим П.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину за законогм , яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 67285 грн.

28.10.2019 року ОСОБА_1 була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 62197,56 грн., про що свідчить розпорядження від 28.10.2019р.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього закону.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2019року,( а.с.9) суд вважає такі дії відповідача неправомірними та дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії у сумі 5087, 52 грн. (67 285,08 грн. - 62 197,56грн.) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2019 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити позивачці залишок пенсії з 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає наступне.

З огляду на позовні вимоги, позивачка не згодна з загальним розміром пенсії, визначеної їй в порядку спадкування.

Згідно матеріалів пенсійної справи пенсія ОСОБА_2 виплачувалася по квітень 2016року включно, а після цього та до її смерті пенсія нараховувалася але не виплачувалася.

Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно пп. 4.14 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Розмір пенсії (склад спадкового майна), який вказаний у свідоцтві про право на спадщину, був визначений на підставі довідки Управління ПФУ, що була видана на запит нотаріуса.

Сума пенсії, що належала ОСОБА_2 , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, а позивачка, прийнявши спадщину, має право на виплату саме тієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво є дійсним правовстановлюючим документом, а тому посилання в позові на те, що заборгованість з пенсійних виплат відповідно до відомостей пенсійного фонду складає значно більшу суму, є по суті спором про законність дій Управління ПФУ щодо видачі довідки про розмір несплаченої пенсії, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та не може бути розглянутий в межах позовних вимог стосовно права на спадщину.

Стосовно належності спору в цій частині до адміністративної юрисдикції слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

До компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У даному випадку позивачка заявляє вимоги щодо зобов`язання виплатити спадкоємцю пенсії з 2014 року по 2019 рік включно,та визнати право власності на загальну суму пенсійних виплат , та яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину, де предметом спору є перевірка рішення відповідача при здійсненні владних управлінських функцій видачі довідки нотаріусу щодо розміру недоотриманої пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Статтею 20 ЦПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи вкладене, спір про зобов`язання Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії спадкодавця за період з 2014 року по 2019 рік включно підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі - 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на суму пенсійних виплат - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 5087,52грн. (п`ять тисяч вісімдесят сім грн. 52 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 сплачену суму судового збору у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Позивач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, , юридична адреса: 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Поштова, 5.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко