Дата документу 20.02.2020
Справа № 334/7783/19
Провадження № 2/334/1540/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, в обґрунтування якого зазначив, що він є батьком відповідача та з 2016 року є інвалідом 3-ї групи загального захворювання безстроково. Отримує пенсію по інвалідності приблизно 2600 грн., інших джерел доходу немає. Його дружина не є пенсіонеркою, однак вона має мінімальний дохід, отримує виплати по безробіттю у розмірі приблизно 3000 грн.

Позивач останні роки хворіє, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування на яке витрачає майже всю пенсію, кошти, що залишаються у позивача є меншими ніж мінімальний прожитковий мінімум, що не вистачає на сплату комунальних послуг та предмети першої необхідності.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги батьку не надає, його стан здоров`я та матеріальне становище, працює на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», дозволяє утримувати свого батька. Зазначав, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання батька, але за рішенням суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ј частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, та довічно.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Дерев`янко І.О. позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує сплачувати аліменти на утримання батька за рішенням суду.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Ленінським відділом ЗАЦС м. Запоріжжя 27.07.1989 року.

Позивачу ОСОБА_1 з 20.07.2016 року встановлена 3-тя група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується копією Довідки до Акту огляду МСЕК, серії АВ № 0679602 від 20.07.2016 року.

ОСОБА_1 отримує пенсію в органах ПФУ, розмір якої у квітні 2019 року, травні 2019 року та червні 2019 року становив 2598,84 грн. кожного місяця, що підтверджується копією Довідки про доходи № НОМЕР_2 , наданої Правобережним об`єднаним управлінням ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області.

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Міським відділом ЗАЦС м. Вінниця 15.10.1988 року. ОСОБА_3 є безробітною на з 04.11.2019 року отримує виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується копією трудової книжки.

Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

За ч.1 ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Відповідно до ч.1,3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або)у частці від заробітку(доходу)з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених статтею 204 СК України, для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання позивача.

ОСОБА_1 є особою похилого віку, непрацездатною, інвалідом 3-ї групи безстроково, та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу, потребує лікування, відсутні відомості, що він ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина; інших дітей, крім відповідача, він не має, відповідач є працездатним, підтвердив, що працює на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі ј частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, та довічно.

При цьому суд зауважує, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову до суду 11.11.2019 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.