Справа №478/208/20 Провадження №2-з/478/3/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2020 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Іщенко Х.В., при секретарі Луговській А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Казанка заяву представника позивача - адвоката Коваленка Павла Павловича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють своїх вимог: Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Слободанюка В.О. , приватне підприємство «УКРПРИВАТЗЕМ» в особі Цуркана Олексія Валерійовича, про визнання державної реєстрації речового права на земельну ділянку недійсною та скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2020 року представник позивача - адвокат Коваленко П.П. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють своїх вимог: Казанківська РДА Миколаївської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Слободанюка В.О. , ПП «УКРПРИВАТЗЕМ» в особі Цуркана О.В . , про визнання державної реєстрації речового права на земельну ділянку недійсною та скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію.

30.04.2020 року представник позивача - адвокат Коваленко П.П. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти позивачем певні дії щодо обробітку грунту його (позивача) земельної ділянки, кадастровий номер :33:000:0051, розташованої в межах Казанківської селищної ради Миколаївської області, належної позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту серія ЯА №065834 до набрання чинності рішення суду у даній справі, посилаючись на те, що відповідач без його (позивача) згоди може здійснити обробіток грунту земельної ділянки позивача, а саме пошкодити, або знищити посіви озимої пшениці.

Сторони в судове засідання не з`явились, що відповідно до ст.153 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали заяви та перевіривши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, та інші відомості, потрібні для забезпечення позову, у тому числі й докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Натомість, у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, суд критично ставиться до посилання представника позивача на те, що існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач, без згоди позивача може здійснити обробіток грунту земельної ділянки позивача, а саме пошкодити, або знищити посіви озимої пшениці, оскільки наявність лише цих обставин не може беззастережно свідчити про те, що відповідач буде вживати заходи для ускладнення або унеможливлення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Жодних доказів на підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову обставин, у тому числі й щодо намірів відповідача ОСОБА_2 приступити до сільськогосподарських робіт, представник позивача - адвокат Коваленко П.П. до суду не надав та не обґрунтовує, чи не завдасть застосування саме таких заходів забезпечення позову шкоди господарській діяльності позивача.

При цьому судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Оскільки позивачем не доведено наявність реальної загрози невиконання відповідачем можливого судового рішення і належним чином не обґрунтовано необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову, вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку призведе до порушення вимог ч.3 ст.152 ЦПК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде вважатися співмірним із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, п.2 ч.1 ст.293 ЦПК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Коваленка Павла Павловича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють своїх вимог: Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Слободанюка В.О. , приватне підприємство «УКРПРИВАТЗЕМ» в особі Цуркана Олексія Валерійовича, про визнання державної реєстрації речового права на земельну ділянку недійсною та скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрації - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 30.04.2020 року.

Суддя: