Ухвала

28 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 761/40321/18

провадження №61-3549ск20

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маринушкіна Арсена Григоровича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2020 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - адвокат Маринушкін А. Г. подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маринушкіна А. Г. залишено без руху, запропоновано надати уточнену касаційну скаргу, в якій навести посилання на наявність підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідним чином обґрунтувавши їх наявність.

Представник на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 березня 2020 року надіслав уточнену касаційну скаргу, в якій посилається зокрема на існування підстав визначених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, разом із тим не зазначає які саме та не обґрунтовує їх наявність.

Пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Беручи до уваги те, що недоліки касаційної скарги представником заявника усунені не в повному обсязі, представнику заявника необхідно продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги вказаних в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2020 року, а саме: для зазначення в уточненій касаційній скарзі зокрема підстав визначених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які на його думку існують для касаційного оскарження судового рішення в даній справі та належного обґрунтування наявності цих підстав.

Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Продовжити представнику ОСОБА_1 - адвокату Маринушкіна Арсена Григоровича строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 16 березня 2020 року, для виконання вимог вказаної ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали і ухвали від 16 березня 2020 рокунастануть наслідки, передбачені законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров