Ухвала

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 739/1497/19

провадження № 61-6209ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Подільський районний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що має значення (порушення судом права на захист), заінтересована особа - Подільський районний суд м. Києва закрито. Повідомлено заявникові ОСОБА_1 , що для встановлення факту порушення судом касаційної інстанції його права на захист він має право після вичерпання всіх національних засобів юридичного захисту звернутися до Європейського суду з прав людини.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року змінено, виключивши з її резолютивної частини роз`яснення суду першої інстанції відносно того, що для встановлення факту порушення судом касаційної інстанції права ОСОБА_1 на захист, після вичерпання всіх національних засобів юридичного захисту, він має право звернутись до Європейського суду з прав людини.

В іншій частині ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року залишено без змін.

24 березня 2020 року ОСОБА_1 , подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: порушення судом права на захист, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, касаційна скарга містить клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, з посиланням на те, що він відбуває покарання у місцях позбавлення волі, в установі не працевлаштований, доходів не має, на підтвердження чого надано довідку Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31».

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З огляду на вищевикладене, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року.

Витребувати із Семенівського районного суду Чернігівської області цивільну справу № 739/1497/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Подільський районний суд м. Києва.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко