ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3968/20 Справа № 212/9965/18 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони
позивач: Військова частина НОМЕР_1

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргуВійськової частини НОМЕР_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Пустовітом О.Г. в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків нанесених державі, залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що позивач будучі належним чином повідомлений був присутній в судовому засіданні 18 березня 2019 року, 20 серпня 2019 року, та 15 жовтня 2019 року позивач не був присутнім у судовому засіданні з поважних причин, однак суд першої інстанції залишив позов без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Військової частини НОМЕР_1 - Лагно А.А., яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, нанесених державі (а.с. 2-15).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено на 18 березня 2019 року на 09 годину 00 хвилин (а.с. 20-21).
18 березня 2019 року у зв`язку з відрядженням судді, розгляд справи відкладено на 24 квітня 2019 року на 09 годин 30 хвилин (а.с. 25).
24 квітня 2019 року, розгляд справи відкладено на 11 липня 2019 року на 10 годин 00 хвилин у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому процесі (а.с. 29).
11 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 20 серпня 2019 року на 11 годин 00 хвилин у зв`язку з неявкою сторін та відсутності відомостей про повідомлення сторін по справі належним чином (а.с. 33).
20 серпня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2019 року на 09 годин 30 хвилин у зв`язку з неявкою сторін та відсутності відомостей про повідомлення сторін по справі належним чином (а.с. 34).
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України, та виходив з того, що позивач будучі належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, повторно не з`явився у судове засідання.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливістю звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 23 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Із аналізу вищезазначених норм міжнародного права та норм ЦПК України вбачається, що правовою підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час.

Як вбачається з матеріалів справи, справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, нанесених державі призначалась до розгляду неодноразово, зокрема, на 18 березня 2019 року, 24 квітня 2019 року, 11 липня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 15 жовтня 2019 року
Однак, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів повторної неявки позивача до суду, натомість із матеріалів справи вбачається, що позивач 18 березня 2019 року та 20 серпня 2019 року був присутнім в судовому засіданні. 15 жовтня 2019 року позивач не з`явилася у судове засідання.

Отже, оскільки матеріали справи не містять належних доказів повторної поспіль неявки позивача в судове засідання, призначене на 15 жовтня 2019 року, на думку колегії суддів, суд першої інстанції залишив позовну заяву позивача без розгляду без достатніх правових підстав на це.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 8 ст. 8 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду в порушення вимог ст. 257 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків нанесених державі направити до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: