Справа № 216/6439/18
провадження 2/216/909/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації,-

встановив:

16 листопада 2018 року (уточнено 17 жовтня 2019 року) ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 серпня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, 13 листопада 2018 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 подружжям було спільно набуте майно, а саме автомобіль Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я відповідача 02.12.2016. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Під час розгляду справи, у судовому засіданні, яке відбулось 20.05.2019 позивачу стало відомо, що вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 , відповідно до договору купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12.10.2019, але при цьому, факт продажу автомобіля позивачу був не відомий та будь-якої згоди на його відчуження позивач не надавала. Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, ніяких договорів щодо належності майна сторонами укладено не було, майно належить колишньому подружжю у рівних частках кожному, тобто по 1/2 частці. Згідно із постановою Пленуму ВС України від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до звіту про експертну оцінку №980 від 08.11.2018, загальна вартість автомобіля Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 137295,92 грн, а відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12.10.2019 продаж автомобіля вчинено за 138154 грн. Враховуючи викладені обставини, позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12.10.2019 та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь грошову компенсацію у розмірі 69077 грн, що відповідає половині вартості майна, яку отримав ОСОБА_3 , від продажу спірного авто.

22 січня 2020 року до суду надійшла спільна заява позивача та її представника, про залишення без розгляду частини позовних вимог, а саме, вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12.10.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації в частині вимог, щодо визнання договору купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12 жовтня 2018 року недійсним, залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , у судовому засіданні позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що у період з 27.08.2016 по 13.11.2018 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 02.12.2016 ними, за спільні кошти, було придбано автомобіль Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу відповідач продав вказане авто, проте вона ніякої згоди на відчуження автомобіля не давала.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував. 20 травня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначив, що даний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його було придбано за його особисті кошти, які він взяв у борг у рідної тітки, вказану обставину може підтвердити його рідна мати ОСОБА_5 , тому просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 27.08.2016 (а.с. 5).

На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 13 листопада 2018 року, шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 6).

За час шлюбу, а саме, 02.12.2016 подружжям було придбано автомобіль Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано на відповідача ОСОБА_3 (а.с. 7)

Відповідно до договору купівлі-продажу №1243/2018/1142870 від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 здійснив відчуження автомобіля Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_4 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 138154 грн. (а.с. 51)

Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Разом з цим, під час розгляду справи у якості свідка було допитано рідну мати відповідача - ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син ОСОБА_3 взяв у рідної тітки ОСОБА_6 у борг 100 тис. гривень, з метою купівлі автомобіля. Борг її син віддавав сам, однак з яких джерел останній брав грошові кошти вона не знає.

Однак, суд критично ставиться до показань вказаного свідка, оскільки вона, будучи матір`ю відповідача, заінтересована в результаті розгляду справи, а також її показання не були підтвердженні іншими, зокрема, письмовими доказами.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, в контексті наведених норм законодавства, яке регулює вказані правовідносини, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 половини вартості автомобіля марки OPEL, моделі VECTRA, 2004 року випуску, у розмірі 69077 грн, в повній мірі доведеними належними та допустимими доказами, так як даний автомобіль придбаний подружжям під час перебування у шлюбі, був їхньою спільною сумісною власністю і кожна зі сторін мала рівні права на нього, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, оскільки спірний автомобіль був придбаний добросовісним набувачем ОСОБА_4 , у розумінні ст. 388 ЦК України, та останній у встановленому законом порядку набув право власності на вказане майно, а також враховуючи, що факт набуття спірного автомобіля за час шлюбу був встановлений судом під час розгляду справи, вимоги позивача в частині визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля Opel Vectra, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, 60, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 330, 369, 388 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля марки OPEL, моделі VECTRA, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 69077 (шістдесят дев`ять тисяч сімдесят сім гривень).

В частині позовних вимог про визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - автомобілю марки OPEL, моделі VECTRA, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов