Постанова

Іменем України

30 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 756/8749/15-ц

провадження № 61-47041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

особа, дії якої оскаржуються - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві,

стягувач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року в складі колегії суддів Сержанюка А. С., Іванової І. В., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скасовано наказ від 22 червня 2015 року № 245-к про звільнення ОСОБА_1 з посади диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго», поновлено ОСОБА_1 на посаді диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» та стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 85 413,90 грн.

10 червня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Полісмаком О. О. відкрито виконавче провадження № 51406568 з примусового виконання вказаного судового рішення.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 було поновлено на посаді диспетчера центральної диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» із 16 червня 2015 року, про що виданий відповідний наказ від 15 вересня 2017 року № 226-к, а також виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Про поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплату останньому заробітної плати ДП «НЕК «Укренерго» повідомило державного виконавця листами, надіславши також копії відповідних документів на підтвердження цього, та беручи до уваги фактичне виконання рішення ДП «НЕК «Укренерго» листом від 22 вересня 2017 року за вих. № 268-ВППР просило Шевченківський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві закінчити виконавче провадження № 51406568.

Натомість 01 листопада 2017 року на адресу ДП «НРК «Укренерго» надійшла постанова державного виконавця від 23 жовтня 2017 року про накладення на останнього штрафу за невнесення трудової книжки ОСОБА_1 відповідного запису про поновлення його на роботі.

Разом із тим, заявник не погоджується з постановою та просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Полісмаки О. О. щодо накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 51406568 по постанові про накладення штрафу від 23 жовтня 2017 року та скасувати вищевказану постанову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року скаргу задоволено. Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полісмаки О. О. щодо накладення штрафу у виконавчому провадженні № 51406568 по постанові про накладення штрафу від 23 жовтня 2017 року. Скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полісмаки О. О. про накладення штрафу від 23 жовтня 2017 року по виконавчому провадженні ВП № 52848528.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що будучи обізнаним у частковому виконанні рішення суду з боку скаржника - ДП «НЕК «Укренерго», державний виконавець Полісмак О. О. безпідставно виніс оскаржувану постанову.

Корокий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про закриття провадження в справі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про закриття провадження в справі, апеляційний суд виходив із того, що подана скарга має розглядатися судом адміністративної юрисдикції, а не за правилами цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2018 року ДП «НЕК «Укренерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та направити справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що боржник оскаржує постанову державного виконавця в межах виконання рішення суду в справі, що виникла з трудових правовідносин, тобто у справі цивільної юрисдикції. Вказана скарга не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки законодавством передбачений інший порядок оскарження учасниками виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільних справах.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 16 квітня 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.

У квітні 2020 року справу розподілено судді-доповідачу.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження в справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ДП «НЕК «Укренерго».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 червня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Полісмакою О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на посаді диспетчера центральної служби диспетчерської служби ВП «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» з 16 червня 2015 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полісмаки О. О. від 23 жовтня 2017 року накладено на ДП «НЕК «Укренерго» штраф на користь держави в розмірі 5 100,00 грн за невнесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Не погоджуючись із діями державного виконавця, 03 листопада 2018 року ДП «НЕК «Укренерго» звернулося до суду, в порядку цивільного судочинства, із даною скаргою, де просило визнати неправомірною та скасувати зазначену постанову про накладення штрафу від 23 жовтня 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полісмакою О. О.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

За частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У справі, що переглядається, постановою державного виконавця від 23 жовтня 2017 року на боржника накладений штраф за неналежне невиконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, вислів «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною другою статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням наведеного юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 443/1965/18 (провадження № 14-623цс19).

Отже, справи з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися адміністративним судом.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про закриття провадження в справі.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції про необхідність закриття провадження в справ.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судового рішення немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська