У Х В А Л А

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 216/3337/19

провадження № 61-5996ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 963,08 грн.

Позов обгрунтований тим, що між сторонами укладено кредитний договір від 09 грудня 2013 року № б/н відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, станом на 30 квітня 2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 963,08 грн, яка складається з: 953,88 грн - заборгованість за кредитом, 14 584,01 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 2 998,38 грн - нарахована пеня за прострочення зобов`язання, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 926,81 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» в позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність укладеного договору, через недодержання сторонами письмової форми кредитного договору, в анкеті-заяві підписаної відповідачем відсутні суттєві умови договору, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року змінено в частині мотивів відмови АТ КБ «ПриватБанк» в позові з підстав не доведеності позову.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час укладання кредитного договору ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітнім.

Те, що кредитний ліміт установлено на платіжну картку позичальника 03 червня 2014 року, після досягнення ОСОБА_1 повноліття, не мають правового значення, оскільки кредитний договір, складовими якого є анкета-заява, був укладений відповідачем, який не мав повної цивільної дієздатності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правочин, вчинений особою, що не має необхідного обсягу цивільної дієздатності є нікчемним правочином з моменту його вчинення, визнання його недійсним в судовому порядку не потребується.

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 19 963,08 грн коштів. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі не викладено переконливих аргументів щодо обгрунтування умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані АТ КБ рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак