Провадження № 2/127/4351/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2007 року по 26.05.2009 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.052009 року у цивільній справі № 2/34109 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі1/4 частини усіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2009 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача погіршився з підстав: ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась донька ОСОБА_1 , яку необхідно матеріально утримувати, зокрема: регулярно сплачувати кошти за перебування доньки в КЗ «ДНЗ №13 ВМР»; за оздоровлення у фізкультурно оздоровчому гуртку «Пілатес» у зв`язку з станом здоров`я. Крім того, на утриманні позивача перебуває неповнолітня донька дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка навчається в КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 ім. Коцюбинського Вінницької міської ради». Оскільки дитина також є членом сім`ї позивача він зобов`язаний вділяти кошти на її матеріальне забезпечення, духовний і фізичний розвиток. Крім того, позивач спільно проживає зі своїми батьками, які є непрацездатними та хворими особами, за якими необхідно здійснювати догляд.

Просив суд, змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.05.2009 року, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_8 не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував, щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про день,час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.052009 року у цивільній справі № 2/34109 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі1/4 частини усіх доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.05.2014 року у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дочка ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до довідки ТОВ ЖЕО від 08.04.2019 року, ОСОБА_1 проживає разом з : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно до довідки № 27 від 10.04.2019 року ОСОБА_1 є вихованкою КЗ «ДНЗ № 13 ВМР» та відвідує в даному закладі фізкультурно оздоровчий гурток «Пілатес» (а.с.9).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 ім. Коцюбинського Вінницької міської ради» (а.с.11).

Відповідно до довідки № 01-2/231 від 10.04.2019 року КНП «Центр первинної медико санітаної допомоги № 2», ОСОБА_10 хворий на цукровий діабет ІІ тип, важка форма, стадія декомпенсації, діабетична профеліративна ретинопатія обох очей, початкова вікова катаракта обох очей, частковий гемофтальм зправа. Діабетична дистальна сенсорна полінейропатіяявна стадія (а.с.14).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_9 , остання має діагноз іншої форми хронічної ішемічної хвороби серця з гіпертензєю, доброякісне новоутворення щитовидної залози (а.с.17).

Відповідно до довідки №02-7/662 від 05.04.2019 року ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний в Вінницькому міському центрі зайнятості (а.с.20).

Позивач мотивує свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів тим, що стягнення з нього аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку є непосильними.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обгрунтування позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів є підтверджиними, а саме щодо наявності у нього на утриманні неповнолітньої дочки, також дочки дружини та батьків.

Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Зважаючи на положення ст. ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.05.2009 року, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-81,137, 141, 258, 259, 264, 265, 273,280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.05.2009 року, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення сином повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.04.2020 року.

Суддя: