Номер провадження: 22-ц/813/5462/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2020 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим примішенням,

встановив:

22 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року провадження у справі було відкрито.

21 січня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Робул А.А. про зупинення провадження у справі до розгляду Київським районним судом м. Одеси цивільної справи за № 947/25648/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с. 91-99).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі за № 520/17099/19 за клопотанням представника ОСОБА_2 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до розгляду Київським районним судом м. Одеси та набранням законної сили рішення суду у цивільній справі за 947/25648/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2020 року про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 29.04.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 29.04.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (а.с.111-112, 113-118).

Також слід зазначити, що зворотнє повідомлення про направлення на адресу ОСОБА_1 вищевказаної копії ухвали суду, було передано головуючому судді 27.04.2020 року, у зв`язку з чим розгляд справи призначено ухвалою суду від 27.04.2020 року та відбувся 29.04.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, районний суд виходив із того, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 520/17099/19 до розгляду Київським районним судом м. Одеси та набранням законної сили рішення суду у цивільній справі за № 947/25648/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому, визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі, мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кв. АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, а саме на 1/6 частки в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/6 частки в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на 1/6 частки в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 93-97).

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що від рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на нерухоме майно,залежать наслідки розгляду даного судового спору.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за доцільне зупинення провадження у даній справі, оскільки результат розгляду справи про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно за ОСОБА_2 , має значення для розгляду справи щодо визнання вказаної особи такою, що втратила право користуванняжитловим приміщенням.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Крім того, у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2020 року про зупинення провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра