Справа № 373/248/20
Номер провадження 2/373/313/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 квітня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретаря судових засідань Литвишко В.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Яременко О.В. звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 102886,80 гривень та судові витрати в сумі 2102,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2017 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №118525 в електронній формі в розмірі 2400,00 гривень строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування позикою.

Проте, відповідач не повертав позику, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 07.02.2020 складається із: основної заборгованості 2400,00 гривень; заборгованості по відсоткам 25657,20 гривень; заборгованість за простроченими відсотками 74829,60 гривень. Загальна сума заборгованості станом на 07.02.2020 становить 102886,80 гривень.

Ухвалою від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 09.04.2020 справу призначено в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просив слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним шляхом розміщення оголошення 10.04.2020 про виклик до суду.

У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні обставини:

На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано копію документу, під назвою «Договір позики №118525 від 09.01.2017», із зазначенням сторін: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 .

Документ містить на кожному аркуші відтиски штемпелю «Згідно з оригіналом. Представник за довіреністю ТОВ «ВЕЛЛФІН» ОСОБА_2 03.02.2020».

На останньому аркуші документу під назвою «Договір позики №118525 від 09.01.2017» у графі «позикодавець» міститься друкований запис «Директор ТОВ «ВЕЛЛФІН» Веселий І.О. Електронний підпис/(аналог власноручного підпису)», а у графі «позичальник» крім ідентифікуючих даних ОСОБА_1 друкований запис «Електронний підпис /(аналог власноручного підпису)».

Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься.

Також, додано до позову «Довідку щодо заборгованості за договором №118525 від 09.01.2017», згідно з якою заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 102885,80 гривень, з яких заборгованість за основною сумою позики складає 2400,00 гривень, заборгованість за відсотками 25657,20 гривень, заборгованість за простроченими відсотками 74829,60 гривень.

Відповідно до копії договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016, укладеного між ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» з однієї сторони, та ТОВ «ВЕЛЛФІН» з другої сторони, ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» зобов`язалася, в тому числі, організувати обробку та авторизацію банками-емітетнами, платіжними організаціями платіжних систем транзакцій по платіжних операціях, а також по операціях з зарахування коштів шляхом переказу на банківські карти.

Позивачем також до позову додано копію заявки відповідача для отримання позики з особистого кабінету на сайті https://creditup.com.ua, проте, вона не містить будь-яких підписів. Крім того, фото, ймовірно особи, яка подала таку заявку, є неналежної якості, а фото паспорту не дозволяє відтворити жодне слово або символ.

До позову додано повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.01.2020, на ім`я ТОВ «ВЕЛЛФІН» про те, що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та відповідно до договору про переказ коштів ВП-180516 від 18.05.2016 й було здійснено за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» успішні перекази коштів на картки клієнтів, в тому числі: 09.01.2017 на суму 2400 гривень, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації НОМЕР_2 , номер транзакції в системі WayForPay НОМЕР_3 .

Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» не містять будь-яких відміток, у тому числі підписів, про ознайомлення з ними відповідачем.

Відповідно до розділу 2 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» датою укладення договору позики є день перерахування грошової суми позики на банківський рахунок позичальника.

Також зазначено, що невід`ємною частиною договору позики є Графік розрахунку, що містить детальний опис сукупної вартості позики з врахуванням процентів за використання позики з зазначенням строку платежу.

Інші додані до позову документи: копії виписки з ЄДРПОУ та Свідоцтва про реєстрацію ТОВ «ВЕЛЛФІН» не стосуються предмету позову стягнення заборгованості з відповідача за договором позики №118525 від 09.01.2017, а підтверджують цивільну процесуальну правоздатність позивача.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді із накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів).

Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи;

Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.

Особливі вимоги відповідно до цього Закону пред`являються до кваліфікованої електронної довірчої послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №680.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину:

електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував:

Положення статей 509, 527, 530, 551, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, на які посилається позивач судом не застосовано з тих мотивів, що позивачем не доведено факт виникнення будь-яких зобов`язань між позивачем та відповідачем.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

Не надано будь-яких доказів отримання та використання відповідачем будь-яким чином одноразового ідентифікатора при укладенні договору позики, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Зокрема, копія заявки відповідача для отримання позики з особистого кабінету на сайтіhttps://creditup.com.ua не містить підтвердження її підписання у будь-якій формі відповідачем.

Крім того, з наданих позивачем доказів не вбачається, що сайтhttps://creditup.com.ua є інформаційно-телекомунікаційною системою позивача.

Отже, недоведеною є та обставина, що саме позивачем було висловлено пропозицію укласти договір позики.

Будь-яких доказів того, що відповідач ознайомлений та приєднався до Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», не надано.

Позивачем, не доведено, що ним виконано положення розділу 2 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», а саме перераховано грошову суму позики саме на банківський рахунок позичальника.

Зокрема, у наданих доказах відсутні відомості про те, який рахунок належить відповідачу, та на який зроблено перерахування.

Зазначення у копії заяви «Банковская карта НОМЕР_4 » не ідентифікує банківський рахунок позичальника. Також не ідентифікує банківський рахунок, на який зроблено перерахування, запис у повідомленні ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.01.2020: «маска картки НОМЕР_1 ».

Повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.01.2020, на яке посилається позивач, як підтвердження надання відповідачу грошей, не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки копія Договору позики №118525 від 09.01.2017 не містить будь-яких підтверджень того, що з ним був ознайомлений відповідач та він висловив свою згоду на його умови, суд доходить висновку про те, що позивачем не доведено волевиявлення відповідача на укладення цього договору.

Графік розрахунку не містить будь-яких відміток про те, що відповідач ознайомлений та погоджується із ним.

При цьому, суд звертає увагу на те, що графік визначає суму до сплати процентів у розмірі 691,2 грн., однак, позивач нарахував заборгованість по відсотках у сумі 25657,2 грн та заборгованість за простроченими відсотками у сумі 74829,6 грн, що має ознаки штрафних санкцій, а не відсотків за користування кредитними коштами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставини передачі грошових коштів у сумі 2400 грн ОСОБА_1 , а також, що між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні правовідносини - позика.

Довідка щодо заборгованості за договором №118525 від 09.01.2017 не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову.

За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору №118525 від 09.01.2017 та отримання у зв`язку з цим договором відповідачем від позивача коштів.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - місцезнаходження: вул. Героїв Севастополя, 48, м. Київ, 03061, ;

ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк