Справа № 202/996/20
Провадження № 4-с/202/16/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яни Євгеніївни, стягувач: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить визнати розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 60426078 від 11.12.2019 року неправомірним та зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. зробити розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 60426078, а саме не брати до уваги липень та серпень 2014 року; визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 150 грн. щомісяця; в лютому 2013 року та лютому 2015 року врахувати пропорційність календарним дням місяця; врахувати оригінали квитанцій грошових переказів через Укрпошту на ім`я стягувача ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 60426078 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на час навчання повнолітнього сина. 29.01.2020 року ним було отримано розрахунок заборгованості по ВП № 60426078. Зазначає, що державним виконавцем помилково було включено до розрахунку липень та серпень 2014 року, адже згідно довідок про навчання ОСОБА_3 , Дніпропетровський індустріальний коледж він закінчив 30 червня 2014 року, а навчання у Дніпровській Національній Металургійній академії він розпочав з 01 вересня 2014 року; розрахунок заборгованості виконано з урахуванням 30% прожиткового мінімуму працездатної особи, в той час коли за рішенням суду повинні розраховуватись у твердій грошовій сумі 150 грн.; визначаючи розмір заборгованості в лютому 2013 року та лютому 2015 року не враховано пропорційність календарним дням місяця, що за сукупністю складає півмісяця; до уваги не взято оригінали квитанцій грошових переказів через Укрпошту на ім`я стягувача ОСОБА_2 на суму 2 600 грн., які було переказано за цим виконавчим листом у 2014 - 2017 роках та надано державному виконавцю.

Державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. надала письмові пояснення в яких наголошувала, що в жодній квитанції про сплату аліментів, які надані ОСОБА_1 , не зазначено по якому виконавчому провадженню проводились виплати. Всі здійсненні ОСОБА_1 виплати було зараховано при розрахунку заборгованості з виконання виконавчого листа № 202/924/18 від 10.09.2018 року. Заборгованість нараховувалась відповідно до виконавчого листа № 202/19635/13-ц від 20.06.2018 року та довідки № 88-ст від 01.10.2019 року наданої стягувачем з Національної металургійної академії України про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований на 3 курс з 01.09.2014 року, згідно наказу № 581-2К від 18.08.2014 року та відрахований 25.02.2015 року згідно наказу від 25.02.2015 року. Розрахунок заборгованості по аліментам здійснено відповідно до вимог ст. 182 СК України (в редакції, яка діяла на період стягнення заборгованості), враховуючи мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину (30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

ОСОБА_2 надала письмові пояснення в яких зазначила, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та просила відмовити в її задоволенні, оскільки заборгованість по сплаті аліментів існує, а стягнення аліментів за даним виконавчим листом не провадились.

ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60426078 з примусового виконання виконавчого листа 202/19635/13-ц, виданого 20.06.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. починаючи з 11.02.2013 року та на весь час його навчання.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2013 року вирішено стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., починаючи стягнення з 11 лютого 2013 року та на весь час його навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2013 року змінено та зменшено розмір стягнених аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 на весь час його навчання з 500 грн. до 150 грн.

Частиною 2 статті 182 СК України (в редакції, яка була чинна в період з лютого 2013 року по 08.07.2017 року) було передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України (в редакції з лютого 2013 року по 08.07.2017 року) було передбачено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, вказаними нормами СК України передбачався інший, відмінний від діючого, порядок призначення різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненому державним виконавцем ОСОБА_4 станом на 11.12.2019 року, за період з 11 лютого 2013 року по 25 лютого 2015 року включно, щомісячне нарахування по виконавчому провадженні здійснюється в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме з 11 лютого 2013 року по листопад 2013 року в сумі 344, 10 грн., з грудня 2013 року по 25 лютого 2015 року в сумі 365, 40 грн.

Враховуючи вищенаведене, дії державного виконавця щодо визначення розміру аліментів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при розрахунку заборгованості по аліментам за період з 11 лютого 2013 року по 25 лютого 2015 року включно є необґрунтованими, а вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню за виконавчим листом № 202/19635/13-ц в твердій грошовій сумі 150 грн.

Відповідно до копії додатку до диплома про вищу освіту НР № 47298027 ОСОБА_3 закінчив навчання в Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський індустріальний коледж» 30 червня 2014 року.

Згідно довідки № 88-ст від 01.10.2019 року, виданої Національною металургійною академією України, ОСОБА_3 , зарахований на 3 курс з 01.09.2014 року, згідно наказу № 581-2К від 18.08.2014 року та відрахований 25.02.2015 року згідно наказу від 25.02.2015 року.

Отже, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2013 року аліменти було призначено на час навчання сина ОСОБА_3 , який в період з 30.06.2014 року по 01.09.2014 року не навчався, тому зарахування цього періоду до заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 202/19635/13-ц є безпідставним, а вимоги ОСОБА_1 щодо виключення липня 2014 року та серпня 2014 року із заборгованості по сплаті аліментів підлягають задоволенню.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2013 року визначено почати стягнення аліментів з скаржника з 11.02.2013 року на весь період навчання сина ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відрахований 25.02.2015 року з Національної металургійної академії України.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_4 було здійснено розрахунок заборгованості з 11 лютого 2013 року по 25 лютого 2015 року. За лютий 2013 року державним виконавцем ОСОБА_4 розраховано заборгованість у сумі 344, 10 грн. та за лютий 2015 року розраховано заборгованість у сумі 365, 40 грн., як за повний календарний місяць без врахування кількості календарних днів.

Отже, вимоги ОСОБА_1 щодо врахування кількості календарних днів за лютий 2013 року та за лютий 2015 року при розрахунку заборгованості по аліментам знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Однак, вимоги скаржника ОСОБА_1 щодо зарахування до заборгованості грошових переказів через Укрпошту на ім`я стягувача ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки копії наданих скаржником квитанції не містять відомостей на виконання якого рішення суду чи в рамках якого виконавчого провадження було здійснено платежі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яни Євгеніївни.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яни Євгеніївни, стягувач: ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Яну Євгеніївну здійснити розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням № 60426078, враховуючи розмір аліментів визначених рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2013 року у твердій грошовій сумі 150 грн. щомісяця, без врахування періоду у який повнолітній син ОСОБА_3 не навчався, та врахувати кількість календарних днів за лютий 2013 року та за лютий 2015 року при розрахунку заборгованості по аліментам.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.В. Бєсєда