Справа № 676/8074/19
Номер провадження 2/676/648/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 13.02.2007 р. уклали кредитний договір № НМК0G00002645. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 237 600 грн. на термін 12.02.2015 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, видав позичальнику кредит в розмірі 237 600 грн. Позичальник свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки внаслідок чого станом на 23.09.2019 р. має заборгованість 4626492,15 грн., яка складається з наступного : 279 798,20 грн. заборгованість, 1 084 331,95 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 21309,60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 241 052,40 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладені договори поруки, за якими поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. На письмову вимогу позивача виконати зобов`язання протягом п`яти календарних днів з дня отримання вимоги, поручителі не відреагували. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 502682,65 грн. станом на 23.09.2019 р. за кредитним договором № НМК0G00002645 від 13.02.2007 р., яка складається з наступного : 279798,20 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 222884,45 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 10.12.2017 р. по 23.09.2019 р. та судові витрати.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.12.2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, подали відзив на позов. Заперечуть проти задоволення позову мотивуючи тим, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором 10 лютого 2012 року банк надіслав позичальнику вимогу про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі відповідач ОСОБА_1 отримав 13.02.2012 р. Враховуючи те, що вимогу про погашення боргу відповідач не виконав, строк виконання усіх зобов`язань за кредитним договором настав достроково у дату визначену у вимозі - 15 березня 2012 року. У зв`язку із невиконанням даної вимоги 19 березня 2012 року позивач звертався до суду про звернення стягнення на іпотечне майно. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 259 882,26 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмета іпотеки від імені її власників будь-якій особі покупцеві. Після отримання відповідачем повідомлення про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нараховувати та стягувати з позичальника відсотки за користування кредитом, комісію та пеню. 15 березня 2012 року достроково настав строк виконання усіх зобов`язань за кредитним договором. Відтак з цієї дати почав обраховуватись п`ятирічний строк дії поруки, який закінчився 15 березня 2017 року відповідно. Не пред`явлення позовних вимог до поручителів протягом п`яти років від дня настання строку виконання основного зобов`язання призвело до припинення поруки, а отже до припинення обов`язку поручителів нести солідарну відповідальність перед позивачем разом із боржником за основним зобов`язанням. На думку відповідача порука припинилися також на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України у зв`язку із зміною основного зобов`язання без згоди поручителів, а саме 18 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до кредитного договору, якою було значно збільшено тіло кредиту та відсотки за користування коштами, тобто відбулась зміна основного зобов`язання. Додаткових угод з поручителями укладено не було. Відтак, зміна основного зобов`язання без згоди поручителів внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності призвело до припинення обов`язку поручителів нести солідарну відповідальність перед банком разом із боржником за основним зобов`язанням, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позов ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Надали відзив на позов. Проти задоволення позову заперечують, мотивуючи тим, що на час звернення з позовом до суду зобов`язання поручителя за договором поруки припинились, оскільки банк за власним бажанням змінив кінцевий строк виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з 12.02.2015 р. на 15.03.2012 року. Не пред`явлення позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 протягом п`яти років від дня настання строку виконання основного зобов`язання призвело до припинення поруки. Крім того, 18.10.2011 року між банком і позичальником була укладена додаткова угода, якою значно збільшено тіло кредиту та відсотки за користування коштами, тобто відбулась зміна основного зобов`язання. З поручителем ОСОБА_4 додаткової угоди укладено не було. В зв`язку з цим порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також уразі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, № НМК0G00002645, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит на задоволення споживчих потреб в сумі 237 600 грн. строком на 8 років до 12 лютого 2015 року. За цим договором ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 12 лютого 2015 року шляхом внресення щомісячних платежів в період з 12 по 18 число кожного місяця в сумі 4291,21 грн., а також сплатити проценти за користування кредитором в розмірі 1,7% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 2,94% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п.п.71, 7.4 договору).

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 13 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передали іпотекодержателю - банку нерухоме майно двокімнатну квартиру, загальною площею 48,8 кв. м. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві власності.

Також в забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором в той же день 13 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_4 передав іпотеко держателю нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 54 кв. м. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

Також в забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 13 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були укладені договори поруки, за якими поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

18 жовтня 2011 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до кредитного договору від 13 лютого 2007 року, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 301 239,51 грн. для задоволення споживчих потреб, а також в розмірі 98 839,57 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 2,23 % на місяць на суму залишку за кредитом. Щомісяця, починаючи з 18 жовтня 2011 року позичальник повинен давати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 10 986,98 грн.

Крім того 18 жовтня 2008 року банк у відповідності до умов п.2.3.1 кредитного договору в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 15,2% річних.

Також з 1 лютого 2009 року банк у відповідності до умов п.2.3.1 кредитного договору в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 26,70% річних.

Будь-яких додаткових угод між банком та поручителями в зв`язку із збільшенням основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням не укладалось.

Банк виконав свої зобов`язання по кредитному договору, надавши позичальнику кредитні кошти.

Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2,3.2, 2.3.3, 3.1, 32 даного договору, сплатити винагороду згідно п. 7.1 та 6.2 договору, однак свої зобов`язанняза кредитним договором належним чином не виконував.

За умовами договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки ( п.4.1 договору).

ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

За розрахунком позивача станом на 23.09.2019 р. ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2007 року в розмірі 502682,65 грн., яка складається з наступного : 1 084 331,95 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 21309,60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 241 052,40 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу та проценти від простроченої суми.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами п.2.3.3 кредитного договору у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного договору позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від банку.

10.02.2012 р. ПАТ КБ «Приватбанк» направило на адресу позичальника та поручителів вимогу про дострокове та повне виконання кредитних зобов`язань в зв`язку з порушенням термінів виконання умов договору, яке позичальник отримав 13.02.2012 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 також стверджують, що отримали вимогу про дострокове та повне виконання кредитних зобов`язань від 10.02.2012 р.

Таким чином, звернувшись до позичальника з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, Банк змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2013 року у справі за позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради про зверення стягнення на предмет іпотеки та виселення позов задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMK0GА00002645 від 13.02.2007 р. в сумі 259 882 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості : по кредиту 182112 грн. 44 коп., по відсотках за користування кредитом 65070 грн. 96 коп., комісії - 2200 грн., пені 10498 грн. 68 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» право продажу предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 від імені їх власників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будь-якій особі покупцеві, визначивши початкову ціну продажу предмету іпотеки 295 782 грн. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

При цьому розмір заборгованості судом розрахований виходячи з первинних умов кредитного договору від 13 лютого 2007 року (розмір тіла кредиту, розмір відсотків 14, 04, штрафні санкції), п.7.1, 7.4 договору, п.33.2 іпотечних договорів від 13 лютого 2007 року, станом на 14 лютого 2012 року.

Таким чином розмір заборгованості по кредиту визначений рішенням суду яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті сам і особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Даних про повне виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з позичальника заборгованості по кредиту 182112 грн. 44 коп., по відсотках за користування кредитом 65070 грн. 96 коп.

З позовними вимогами про стягнення процентів згідно ст. 625 ЦК України банк не звертався.

Щодо солідарного стягнення заборгованості по кредиту відповідно до договорів поруки, суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-662цс15).

Оскільки банк скористався правом на дострокове повернення кредитних коштів, змінив строк дії основного зобов`язання та направив на адресу поручителів та позичальника дострокову вимогу про повернення кредитних коштів в строк до 15 березня 2012 року, а з позовом банк звернувся 12.12.2019 р., то порука припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Частиною 1 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо . Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

18 жовтня 2011 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до кредитного договору від 13 лютого 2007 року, за умовами якого банк збільшив суму кредиту, розмір відсотків за користування кредитом.

Крім того 18 жовтня 2008 року банк у відповідності до умов п.2.3.1 кредитного договору в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 15,2% річних.

Також з 1 лютого 2009 року банк у відповідності до умов п.2.3.1 кредитного договору в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 26,70% річних.

Будь-яких додаткових угод між банком та поручителями в зв`язку із збільшенням основного зобов`язання або процентів за основним зобов`язанням не укладалось.

Таким чином мало місце збільшення обсягу відповідальності поручителів без їх згоди.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитними коштами з позичальника, в задоволенні позову до поручителів слід відмовити.

У відповідності до п. 3.ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (36,26%) в розмірі 2731,83 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141, ЦПК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № НМК0G00002645 від 13.02.2007 р., яка складається з наступного : 182 112 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 65070 грн. 96 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 2731,83 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позивач: ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)", строк для подання апеляційної скарги продовжується на строк дії карантину.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.