Справа № 611/192/20
Провадження № 4-с/611/2/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкове скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

28 лютого 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни. В обгрунтування скарги зазначив, що держаним виконавцем Мєдвєдєвої І.М. у виконавчому проваджені №37945091 винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про накладення арешту на майно, що належить боржнику, про накладення штрафу. Проте, заявник вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, у зв`язку з чим просить визнати неправомірними постанови державного виконавця та зобов`язати державного виконавця скасувати вищезазначені постанови, оскільки відсутні підстави для винесення зазначених постанов, тому що аліменти ним сплачувались своєчасно, в повному обсязі, а заборгованість виникла внаслідок перерахунку розміру аліментів державним виконавцем на виконання ухвали Барвінківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року. Крім того, просив поновити строк, визначений ст. 449 ЦПК України, оскільки він пропущений з поважних причин.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року скаргу призначено до судового розгляду, а також витребувано у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №37945091.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 , про закриття провадження у справі за скаргою.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримав.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надала заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні скарги просила відмовити, вказала, що дії державного виконавця щодо винесення постанов є правомірними та узгоджуються з положенням Закону України «Про виконавче провадження»

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_3 до суду також не з`явився, надав до суду заяву, вважає що скарга не підлягає задоволенню через необґрунтованість.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами ( ст.18 ЦПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012, пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Контроль за виконанням судового рішення в межах примусового виконання покладається на виконавця (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чином, боржник має право звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, яка подається у строки встановлені процесуальним законодавством.

За клопотанням скаржника строк для подання скарги може бути поновлений судом у разу його пропущення з поважних причин.

Як вказує позивач про наявність оскаржуваних постанов, передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 12 грудня 2019 року, а також постанови про накладення арешту від 16 грудня 2019 року, він дізнався лише 21 лютого 2020 року, після отримання довідки №19.9/23027 від 21 лютого 2020 року, наданої державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області, а тому строк для звернення зі скаргою, передбачений ч. 1 ст. 449 ЦПК України, пропущений боржником з поважних причин та підлягає поновленню.

Як передбачено ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону вказує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На виконанні у міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківської області перебуває виконавче провадження №37945091 з виконання виконавчого листа № 611/426/13, виданого 13.05.2013 Барвінківським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50,00 грн. щомісячно, яке відкрито 16.05.2013.

Згідно розрахунку заборгованості з аліментів, виготовленому державним виконавцем ОСОБА_6 М., який міститься в матеріалах виконавчого провадження №37945091, станом на 30.06.2019 року, за період з травня 2014 по червень 2019 року включно, щомісячне нарахування по вказаному виконавчому провадженні здійснюється в розмірі 50.00 грн., переплата боржника рахується 6300.00 грн.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державного виконавця міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєвої Інни Миколаївни щодо складання у виконавчому провадженні № 37945091, відкритому за виконавчим листом Барвінківського районного суду № 611/426/13-ц від 30 квітня 2013 року, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , станом на 30.06.2019, за період з 08.07.2017 по червень 2019 року включно. Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , станом на 30.06.2019, за період з 08.07.2017 по червень 2019 включно, складений у виконавчому провадженні № 37945091, відкритому за виконавчим листом Барвінківського районного суду № 611/426/13-ц від 30 квітня 2013 року державним виконавцем міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Барвінківському. Борівському. Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєвою Інною Миколаївною. Зобов`язано державного виконавця міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдведєву Інну Миколаївну скласти у виконавчому провадженні № 37945091, відкритому за виконавчим листом Барвінківського районного суду № 611/426/13-ц від 30 квітня 2013 року, новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , за період з 08.07.2017 по червень 2019 року включно, виходячи з мінімального розміру аліментів, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вищезазначеної ухвали суду 30 листопада 2019 року державний виконавець міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдведєва І. М. склала у виконавчому провадженні № 37945091, відкритому за виконавчим листом Барвінківського районного суду № 611/426/13-ц від 30 квітня 2013 року, новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого сукупний розмір забогованості ОСОБА_1 , за період з 01 травня 2014 року по 30 листопада 2019 року становить 19 902 гривні.

Після чого, державним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанови, які просить скасувати заявник ОСОБА_1 , а саме:

12 грудня 2019 року - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

12 грудня 2019 року - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

12 грудня 2019 року - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

16 грудня 2019 року - про накладення арешту на майно, що належить боржнику;

18 лютого 2020 року -про накладення штрафу.

Як передбачено ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як передбачено ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Як вже встановлено судом, в матеріалах справи наявний письмовий розрахунок заборгованості по аліментах станом на 30.06.2019 року, за період з травня 2014 по червень 2019 року включно, переплата боржника складала 6300 грн., отже, останній сплачував аліменти на користь ОСОБА_4 своєчасно, а заборгованість зі сплати аліментів виникла вже після зобов`язання ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року державного виконавця скласти новий розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 10 ст. 10 ЦПК України заборонена відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Проаналізувавши вказані норми матеріального та процесуального права, суд вважає необхідним застосування до виниклих правовідносин аналогію закону.

Аналогія закону має місце, якщо:

- відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання;

- ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права;

- вирішення спору, що виник, не можливе, виходячи із засад і змісту законодавства;

- є закон, який регулює схожі відносини і може бути застосований до цих відносин.

Аналогія закону це юридична оцінка діяння, не передбаченого законом, за тією нормою, під деякі ознаки якої дане діяння підпадає.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_1 , за період з 01 травня 2014 року по 30 листопада 2019 року, який станом на 12 листопада 2019 року становив 19 902 гривні, утворився внаслідок неправомірних дії державного виконавця міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що встановлено ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2019 року, а не внаслідок ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню.

Крім того варто відмітити, що всі постанови державного виконавця, які оскаржуються заявником, містять вказівку про наявність боргу щодо сплати аліментів, та що він не погашений, однак ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання свого обов`язку щодо оплати, та наявність заборгованості на момент винесення постанов, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення відповідних обмежень ні в постановах, ні в матеріалах виконавчого провадження немає.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

У відповідності до ст.3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободи зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід зазначити, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження прав та свобод було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду.

Отже, виходячи з викладеного, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження ухилення боржника від сплати аліментів, характер та посадові обов`язки державного виконавця, суд погоджується з доводами позивача у цій частині та вважає, що скарга ОСОБА_1 обґрунтована, вимоги скарги доведені, а відтак вона підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.8, 81, 247, 353 355, 447 - 451 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни, заінтересована особа ОСОБА_2 , - задовольнити.

Визнати неправомірними постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни, винесені у виконавчому провадженні №37945091, а саме:

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 12 грудня 2019 року;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12 грудня 2019 року;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 12 грудня 2019 року;

-про накладення арешту на майно, що належить боржнику від 16 грудня 2019 року;

-про накладення штрафу від 18 лютого 2020 року.

Зобов`язати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мєдвєдєвої Інни Миколаївни скасувати постанови, винесені у виконавчому провадженні №37945091, а саме:

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 12 грудня 2019 року;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12 грудня 2019 року;

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 12 грудня 2019 року;

-про накладення арешту на майно, що належить боржнику від 16 грудня 2019 року;

-про накладення штрафу від 18 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Барвінківський районний суд Харківської області.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата складення повного тексту ухвали 21 квітня 2020 року.

Суддя Ю.А. Коптєв