ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року

м.Харків

справа № 628/3665/19

провадження № 22-ц/818/2736/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач: акціонерне товариство «Харківобленерго» ,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши, у порядку ст. 369 ЦПК України, в приміщенні суду в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Харківобленерго» на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2020 року у складі судді Гетьман Л.В., -

в с т а н о в и в:

05 грудня 2019 року 2018 року акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути матеріальну шкоду у розмірі 6304,00 грн., а також судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2020 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Харківобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам по справі, а саме а саме довідки слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНПУ в Харківській області, яка саме доводить факт причетності відповідача ОСОБА_1 до ДТП, що трапилася 12.07.2019 близько 07: 30 в районі вул. Оливено буд. 8 с. Подоли, Куп`янського району, під час якої він не впорався з керуванням та допустив наїзд на стовп на узбіччі, чим завдав матеріальні збитки АТ «Харківобленерго», пошкодивши опору № 141, відповідачем не надано висновку автотехнічної експертизи, тому стверджувати, що відповідач не мав можливості уникнути зіткнення зі стовпом немає законних підстав, а тому висновок суду, що позивачем не надано доказів про власника джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу, причетного до наїзду на опору, , посилається на положення ст.ст. 1166 та 1187 ЦП України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів щодо вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП і як наслідок завдання матеріальної шкоди. В даному випадку шкода завдана внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, на разі встановлюється друга особа причетна до ДТП та встановлюється міра винуватості в даній події кожного учасника ДТП.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про власника джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, яким керував відповідач, крім того, досудовим слідством проводяться слідчі дії по встановленню особи причетної до скоєння кримінального правопорушення, яке мало місце 12.07.2019 року в районі АДРЕСА_1 , а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке. .

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 0001652, 12.07.2019 р. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що на ділянці дороги сполученням «Ківшарівка-Куп`янськ» Куп`янського району Харківської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та допустив в`їзд у стовп на узбіччі (а.с.5).

Згідно заяви АТ «Харківобленерго» № 57РВ/18-1214 від 12.04.2019 р. на об`єкті внаслідок ДТП, автомобілем ВАЗ2109 д.н. НОМЕР_1 було пошкоджено опору № 141: інв.. № 00524278/01-ПЛ 10 кВ М`ясокомбінат-2 ділянка № 1 було пошкоджено опору № 141. Даний факт призвів до знеструмлення абонентів та загрози надійності об`єктів і небезпеки щодо враження електрострумом. (а.с.6).

Згідно акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання АТ «Харківобленерго», внаслідок розкрадання, нестачі, знищення ( псування) наступних матеріальних цінностей стійка опори № 141 з/б СВ-105-5 1 шт, яка встановлена на ПЛ 10 кв М`ясокомбінат 2 ділянка № НОМЕР_2 , що обслуговується Куп`янським РВ ( інв. № 00524278/01) від 12.07.2019 розмір збитків складає суму 6304,00 грн. ( а.с. 14).

Як на підставу позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, АТ «Харківобленерго» посилалося на те, що майнова шкода, завдана йому внаслідок того, що 12.07.2019 о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_1 в районі вул. Оливено, 8-А с. Подоли Куп`янського району не впорався з керуванням та допустив в`їзд у стовп на узбіччі. За даним фактом Куп`янським відділом Головного управління Національної поліції в Харківській області 12.07.2019 р. відкрите кримінальне провадження № 0001652 за ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок дії ОСОБА_1 АТ «Харківобленерго» нанесені матеріальні збитки в розмірі 6304,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із роз`ясненнями, наданими в п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Системний аналіз статті 1187 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи убачається, що 12.07.2019 р. на ділянці дороги сполученням «Ківшарівка-Куп`янськ» Куп`янського району Харківської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та допустив в`їзд у стовп на узбіччі .

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування зазначеного факту ДТП, а також доказів того, що власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля марки «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_1 є інша особа або щодо керування ним автомобілем без відповідних правових підстав.

Висновок суду першої інстанції про відмову у позові не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

З урахуванням наведених норм колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі.

Відповідач не оспорює факт ДТП, а саме в`їзд у стовп на узбіччі. При цьому доказів, що він керував транспортним засобом без належних правових підстав , матеріали справи не містять. Також відсутні докази спричинення майнової шкоди внаслідок дій іншої особи.

Доводи відповідача про те, що шкоду позивачеві завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки спростовується матеріалами справи.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання АТ «Харківобленерго», внаслідок розкрадання, нестачі, знищення ( псування) наступних матеріальних цінностей стійка опори № 141 з/б СВ-105-5 1 шт, яка встановлена на ПЛ 10 кв М`ясокомбінат 2 ділянка № НОМЕР_2 , що обслуговується Куп`янським РВ ( інв. № 00524278/01) від 12.07.2019 розмір збитків складає суму 6304,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 зазначений розмір збитків не оспорений. Як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано доказів на спростування визначеного позивачем розміру збитків.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 12 липня 2019 року, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.3,4 частини 1 статті 376 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє за правилами передбаченими п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягуючи їх з відповідача на користь позивача у загальному розмірі 4 802, 50 грн., а саме: за розгляд справи у суді першої інстанцій у розмірі 1921,00 грн. та та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 881,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Харківобленерго» задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2020 року скасувати і ухвалити нове.

Позов акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства «Харківобленерго» () суму у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 6 304 ( шість тисяч триста чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства «Харківобленерго» код ) судовий збір у розмірі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн.50 (п`ятдесят) коп. , понесений за розгляд справи у суді першої інстанцій та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук