Справа № 467/1294/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Іванівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Орган опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області подав до суду позов в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в обґрунтування якого представник посилався на те, що останні є дітьми відповідачів.

За заявою матері з 2017 року діти, незважаючи на те, що вони здорові, були влаштовані до Рацинської спеціалізованої загальноосвітньої шкоди - інтернату для дітей з розумовою відсталістю та перебували на повному державному забезпеченні.

Проте, у період канікул під час перебування з матір`ю, остання не приділяла дітям належної уваги, не піклувалась про них та стан їх здоров`я, не забезпечувала належні умови проживання та харчування, натомість разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 зловживала спиртними напоями.

Крім того, діти були свідками насильства з боку співмешканця відповідачки ОСОБА_7 , а також самі піддавались насильству.

У зв`язку із тим, що діти перебували у тяжкому фізичному та психологічному стані, пережили насильство з боку особи, яка раніше відбувала покарання за вчинення злочину, то були тимчасово влаштовані до тітки ОСОБА_4 і на даний час навчаються в Костянтинівській ЗОШ І-ІІІ ступенів.

У свою чергу відповідачі, як батьки дітей, не виконували своїх батьківських обов`язків, не цікавились життям дітей та байдуже ставились до їх навчання, а матеріальної допомоги ОСОБА_4 на утримання своїх дітей не надавали.

Так, батько дітей ОСОБА_3 не працює, не має постійного місця проживання, не виконує умови відбування покарання, що встановлені судом, притягувався до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях,

а матір - до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставин, за думку позивача, відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечують їм необхідного харчування та медичного догляду, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі і не створюють умов для отримання ними освіти.

Тому орган опіки та піклування висунув вимоги про позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також просив стягнути із відповідачів на користь органу опіки та піклування, державних установ та інших осіб, під опікою та піклуванням яких будуть знаходитьсь діти, аліменти на їх утримання у розмірі по ј частині від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення із позовом і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжити стягнення аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні дії у справі

Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2020 року строк підготовчого провадження було продовжено, а ухвалою цього ж суду від 07 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті, якою, крім цього, в судове засідання викликано свідків за клопотанням представника позивача та ухвалено здійснювати судове провадження в режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська ВК №83», де утримується відповідач ОСОБА_3 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2020 року судом у порядку ч.2 ст. 13 ЦПК України витребувано докази, які долучено до матеріалів провадження.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2020 року позов у частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 було залишено без розгляду на підставі заяви, поданої представником позивача.

Позиція учасників справи та їхнє вступне слово

Представник позивача в судовому засіданні позов у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення аліментів з обох відповідачів підтримала повністю та пояснила суду, що Служба у справах дітей Арбузинської РДА працює із родиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2008 року.

Оскільки відповідачі мають малолітніх дітей, однак, постійно вживають спиртні напої, то комісія неодноразово наголошувала про необхідність створення належних умов для проживання дітей та виконання інших батьківських обов`язків.

Відповідачі, у свою чергу, такі умови створювали, однак, не надовго і лише тоді, коли працівники служби попереджали про відібрання дітей.

У 2017 році відповідач ОСОБА_2 влаштувала дітей до Рацинської шкоди - інтернату для дітей з розумовою відсталістю. Тому, незважаючи на те, що діти здорові і добре розвинуті на свій вік, вони навчались за програмою для дітей, які мають вади розумового розвитку.

При цьому, мати відвідувала дітей в інтернаті, а батько - ні.

У 2019 році під час шкільних канікул, коди діти проживали з матір`ю і її співмешканцем, то вони знаходились в критичному стані, через що їх було поміщено до Арбузинської ЦРЛ для обстеження і лікування протягом одного місяця. За цей час мати відвідала їх лише два рази.

В подальшому діти були передані тітці ОСОБА_4 , зараз вони навчаються в Костянтинівській ЗОШ, але батьки не сплачують за їх харчування у шкоді і матеріальної допомоги ОСОБА_4 , яка сплачує 50% витрат на харчування дітей, на утримання не надають.

Представник позивача додала, що у липні 2019 року відповідачу ОСОБА_2 надавався термін для забезпечення належних умов проживання дітей і приведення житлового будинку до ладу, проте, з інформації Іванівського сільського голови мати ніяких заходів не вжила і виконанням своїх батьківських обов`язків не займалась, через що діти були передані тітці.

За таких обставин, представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила та пояснила суду, що дійсно влаштувала дітей до шкоди - інтернату, оскільки їй порадили, що так буде краще.

Під час канікул діти проживали разом з нею.

Працівники Служби у справах дітей дійсно надавали їй вказівку забезпечити належні умови проживання дітей, що вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_7 й зробили, зокрема, облаштували в будинку кімнату для дітей.

Проте, діти все одно були відібрані і передані ОСОБА_4 , яка не дозволяє їй відвідувати дітей.

Відповідач пояснила, що алкогольними напоями не зловживає, працює в ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» і має дохід у виді заробітної плати, що дозволить їй забезпечити дітей.

Крім цього, відповідач пояснила, що до Служби у справах дітей щодо побачення із дітьми або їх повернення вона не зверталась.

Відповідач ОСОБА_3 , беручи участь у справі в режимі відеоконференції між судом, що здійснює розгляд справи та ДУ «Арбузинська виправна колонія №83», де він відбуває покарання, проти позову заперечив та пояснив, що більше року разом з відповідачкою ОСОБА_2 спільно не проживає.

Коли вона хотіла віддати дітей до шкоди - інтернату, то він заперечував проти цього і бажав їх забрати, проте, ОСОБА_2 сказала, щоб вони там навчались до третього класу.

Спочатку відповідач жила з дітьми в Братському районі Миколаївської області, а потім в с. Іванівка Арбузинського району, де разом із її співмешканцем змушувала дітей пасти корів і носити воду.

Він робив зауваження відповідачці та її співмешканцю з приводу того, що діти ходять брудні, однак, вони не реагували.

Коли дітей відібрали від ОСОБА_2 і вони перебували в лікарні, то він відвідував їх, купував харчі і солодощі.

Наразі діти перебувають у його сестри ОСОБА_4 і він не бажає, аби їх повертали відповідачці.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4 суду пояснила, що коли серпні 2019 року вона зустріла свого брата ОСОБА_3 в смт. Арбузинка, то він повідомив, що дітей відібрали від ОСОБА_2 працівники Служби у справах дітей і зараз вони перебувають в лікарні.

Тоді вона разом із ОСОБА_3 пішла до Служби у справах дітей, де їм сказали, що дітей можливо тимчасово передати їй, а тому з 22 серпня 2019 року вони проживають разом з нею в смт. Костянтинівка.

Під час оформлення дітей до школи, вона декілька разів телефонувала їх матері ОСОБА_2 , аби та надала їх свідоцтва про народження, однак, остання відмовилась.

З того часу, відколи діти проживають з нею, мати жодного разу не відвідувала їх, до шкоди не готувала, матеріальної допомоги на їх утримання не надавала, а коли ОСОБА_2 телефонувала, то діти не хотіли з нею спілкуватись.

Натомість їх батько ОСОБА_3 навідував їх, ходив із ними до магазину, де купував солодощі.

Третя особа, крім цього, вказала, що із поведінки та розмов дітей, їй зрозуміло, що вони не ходять проживати разом із матір`ю.

У порядку ч.2 ст. 171 СК України, суд вислухав думку малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки вони перебувають у віці, що можуть її висловити.

Так, дитина ОСОБА_5 вказала, що наразі вона проживає у тітки і навчається у школі.

Проживати з тіткою добре, вона називає її мамою.

Натомість з матір`ю ОСОБА_8 і бабусею проживати не хоче, оскільки вони часто били її, так само, як і чоловік матері ОСОБА_9 .

Дитина ОСОБА_6 пояснила, що наразі проживає разом з тіткою в смт. Костянтинівка. Тітка хороша і не б`є їх, натомість вона із сестрою потоваришували з її дітьми.

Дитина вказала, що не бажає проживати зі матір`ю, її чоловіком ОСОБА_7 та бабусею, оскільки останні часто били її і сестру, а коли вони знаходились в інтернаті, то ОСОБА_8 приїхала лише один раз і нічого їм не купила.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, у тому числі, допитавши заявлених свідків, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Зокрема, свідки, будучи допитаними в порядку ст. 230 ЦПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання покарань, кожен окремо, дали суду такі показання.

Так, свідок ОСОБА_10 - директор Арбузинського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді дала суду показання про те, що очолюваний нею заклад здійснює соціальну роботу із сім`ями, що опинились в скрутному становищі.

23 липня 2019 року їй зателефонував Іванівський сільський голова, який повідомив про те, що на території сільської ради на даний час перебувають малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які страждають від недогляду з боку їх матері, зокрема, остання їх не годує, не доглядає, а її співмешканець постійно вчиняє сварки в присутності дітей.

Цього ж дня вона зателефонувала до Служби у справах дітей Арбузинської РДА і наступного дня представник центру ОСОБА_12. представник та Служби у справах дітей ОСОБА_11 виїхали в с. Іванівку Арбузинського району Миколаївської області за місцем проживання дітей.

Із телефонної розмови з фахівцем, яка телефонувала відразу після того, як побачила дітей, їй стало відомо, що вони перебувають у критичному стані, оскільки були побиті і голодні, а їх волосся було покрашене у чорний колір.

Цього ж дня фахівці забрали дітей і влаштували до Арбузинської ЦРЛ для обстеження. Коли свідок побачила дітей, то вони були одягнуті не по сезону у теплі спортивні костюми, у них на голові були гулі та, крім цього, вони були голодні, так як отримавши їжу, накинулись на неї.

Наступного дня до лікарні прийшла мати дітей ОСОБА_2 , на якій було видно сліди побиття, зокрема, відбитки пальців на шиї.

З ОСОБА_2 було проведено бесіду, в ході якої вона сказала, що піде від свого співмешканця і забере дітей, однак, вона не більше не приходила і на дзвінки не відповідала.

Батько ОСОБА_3 телефонував дітям і відвідував їх, купував їм солодощі і було видно, що він любить своїх доньок, а вони люблять його. Однак, він постійно приходив в стані алкогольного сп`яніння і не є здатним захистити своїх дітей.

Загалом, сім`я перебуває під соціальним супроводом з 2012 року, але протягом цього часу мати не відповідала на телефонні дзвінки і до Центру за допомогою не зверталась.

У 2016 році ОСОБА_2 влаштувала доньок до спеціалізованої школи - інтернату для дітей з розумовими вадами, хоча діти повністю здорові і не повинні навчатись за програмою для хворих.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона займає посаду фахівця із соціальної роботи Арбузинського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

23 липня 2019 року їй зателефонувала соціальний працівник ОСОБА_13 і повідомила про те, що ОСОБА_2 та її співмешканець постійно вживають алкогольні напої та не виконують своїх обов`язків щодо догляду за малолітніми дітьми.

Наступного дня вона разом із представником Служби у справах дітей Арбузинської РДА виїхала до місця проживання сім`ї в с. Іванівку Арбузинського району Миколаївської області, де разом із сільським головою та соціальним працівником пішли до ОСОБА_2 на роботу аби запитати де діти. При цьому, ОСОБА_2 мала на собі сліди побиття.

Коли вона сказала, що діти разом з її співмешканцем за селом випасають худобу, то вони поїхали аби віднайти їх. Коли знайшли дітей, то ОСОБА_7 почав кидатись на них та вживати нецензурну лайку.

Однак, діти, побачивши їх, захотіли їхати з ними.

Повернувшись до будинку ОСОБА_2 та її співмешканця, вони виявили, що умови проживання у житлі жахливі. Будинок складається з двох кімнат, в яких брудно і не прибрано, валяються недопалки та об`їдки.

Пізніше мати дала згоду на медичне обстеження дітей і їх відвезли до Арбузинської ЦРЛ, де було виявлено, що у ОСОБА_14 немає шматка волосся на голові і наявна гематома.

У ОСОБА_9 було виявлено синець на нозі, на що вона сказала, що її та сестру бив ОСОБА_7 .

Діти буди дуже брудні, одягнуті не по сезону та голодні, зокрема, сказали, що останнього разу їли вчора ввечері манну кашу, однак, одній дівчинці вона дісталась, так як все з`їв ОСОБА_7 .

Коли діти перебували в лікарні, то мати відвідала їх один раз, принесла лише 0,5 кг сиру та одне брудне плаття.

Батько декілька разів відвідував доньок, купував їм солодощі, але перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Через деякий час дітей помістили до їх тітки ОСОБА_4 , де вони зараз проживають і навчаються в Костянтинівській ЗОШ.

Свідок, крім цього, вказала, що діти на свій вік погано читають, так як ними ніхто не займався.

Ці показання свідків суд визнає належними, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, як то, стосовно обставин, що мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а також достовірними, оскільки на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи.

Крім того, із дотриманням правил ст. 95 ЦПК України було досліджено письмові докази, із сукупності яких суд установив наступне.

Так, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8,9).

Сім`я проживає в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, проте, з липня 2018 року батько ОСОБА_3 на території сільської ради не проживає (а.с.13,14).

З квітня 2018 року мати дітей ОСОБА_2 проживає разом із співмешканцем ОСОБА_7 на квартирі. Власного житла сім`я не має.

Діти навчались в Рацинській школі - інтернаті, а на період канікул перебували з матір`ю та її співмешканцем.

Водночас, ОСОБА_2 за період приживання на території сільської ради зарекомендувала себе із задовільної сторони, працює в ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» і порушень громадського порядку на території ради не допускала ( а.с.17).

Батько ОСОБА_3 проживав на території Іванівської сільської ради без реєстрації, власного житла не має, сім`я проживала на квартирі у ОСОБА_16 , де умови проживання незадовільні.

При цьому, ОСОБА_3 працював по найму, постійного місця роботи не мав, на обліку в органах центру зайнятості не перебував, вживав спиртні напої, порушень громадського порядку не допускав, доповідні та скарги від жителів села на нього не надходили (а.с.18,19).

З Інформації про стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_2 проживає разом із співмешканцем ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 .

Діти навчались в Рацинській школі - інтернаті, а з травня 2019 року на період канікул проживали разом з матір`ю.

Під час перебування вдома діти були не доглянуті, постійно мали неохайний зовнішній вигляд, ходили в брудному одязі.

Помешкання сім`ї - це літня кухня, яка складається із однієї житлової кімнати без комунальних зручностей і пічним опаленням. Окремих кімнат у дітей немає, житло постійно перебуває у занедбаному в антисанітарному стані.

Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує першочергові потреби дітей для виховання, навчання та гармонійного розвитку, не створює елементарні належні умови для проживання.

В підсобному господарстві сім`я утримує дві корови, обробляє земельну ділянку, продуктами харчування забезпечена, ОСОБА_2 працює в ПП « Аграрне підприємство Благодатненський птахопром», її співмешканець ОСОБА_7 знаходиться вдома і здійснює догляд за підсобним господарством (а.с. 20).

На думку сільського голови та соціального працівника перебування дітей в сім`ї загрожує їх життю і здоров`ю.

У зв`язку із таким, рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 32 від 12 серпня 2019 року ухвалено попередити батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про можливе відібрання дітей у разі неналежного виконання батьківських обов`язків та надано місячний термін для виправлення ситуації в сім`ї, як то, налагодження побуту і створення належних умов проживання та виховання дітей.

Проте, вже 02 жовтня 2019 року Іванівський сільських голова звернувся до Служби у справах дітей Арбузинської РДА Миколаївської області із клопотанням щодо вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньок.

Рішенням №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Арбузинській РДА від 16 серпня 2019 року дітей на час виправлення ситуації в родині передано на утримання та виховання їх тітці ОСОБА_4

Батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рекомендовано створити належні умови для повноцінного розвитку дітей, пройти курс лікування від алкогольної залежності, вирішити питання з працевлаштуванням та надати матеріальну і фінансову допомогу ОСОБА_4 на час перебування у неї дітей.

Із повідомлення головного лікаря КНП «Арбузинський РЦПМСД» від 23 вересня 2019 року вбачається, що з 25 липня по 29 липня 2019 року діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пройшли медичний огляд спеціалістів. Раніше діти медичних оглядів не проходили, батьки із дітьми лікарів не відвідували, не виконували рекомендації лікарів, діти щеплені не в повному обсязі, мали захворювання, які можуть бути викликані несприятливим - соціально побутовими умовами (а.с.33).

Таким чином, на день ухвалення цього рішення про батьків малолітніх дітей, про позбавлення батьківських прав яких органом опіки та піклування порушено питання, установлено такі відомості.

Зокрема, мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає із співмешканцем ОСОБА_7 у найманому помешканні, власного житла не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, з квітня 2019 року працює в ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», за період з серпня 2019 року по січень 2020 року отримала 6 951,60 грн. заробітної плати, задовільно характеризується за місцем проживання і позитивно за місцем роботи ( а.с.32, 93- 96).

Батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , офіційно не працевлаштований, на обліку в органах зайнятості населення не перебуває, працював по найму, засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2018 року за ч.2,3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі і звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з установленням іспитового строку у 3 роки; наразі відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2019 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області від 09 листопада 2019 року відповідачів доцільно позбавити батьківських прав відносно їх малолітніх дітей через невиконання ними батьківських обов`язків (а.с. 38).

Тому піддавши аналізу наявні у справі докази та вирішуючи спір по суті, суд зважає на таке.

Згідно із ч.1,2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У свою чергу, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України).

Стаття 150 СК України установлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини і фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Крім цього, згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України), а здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст. 155 СК України).

При цьому, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, а той із них, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.1,2 ст. 157 СК України).

Проте, за нормою п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, серед іншого, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (рішення від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04)) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Та у цьому випадку суд установив, що ОСОБА_2 умисно і свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх доньок у частині піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток і не готує їх до самостійного життя.

Про це, зокрема, свідчать дані стосовно того, що мати не забезпечує нормальні умови проживання дітей, не задовольняє їх першочергові потреби, у тому числі й щодо харчування, утримує помешкання в занедбаному та антисанітарному стані, не облаштовує окрему кімнату для них.

Крім того, відповідач не турбується про стан здоров`я своїх дітей, оскільки вони, хоча і є соматично здоровими, однак, батьки не забезпечували проходження ними медичних оглядів, відвідування лікарів та повне щеплення, у зв`язку із чим діти мали захворювання, які можуть бути викликані несприятливими соціально - побутовими умовами.

До того ж, мати влаштувала доньок до спеціалізованої шкоди інтернату для дітей із вадами розумового розвитку, а тому вони не навчались за програмою, що на їх вік забезпечить достатній рівень знань, вмінь і навичок.

Мати не піклувалась про моральний розвиток дітей та не виховували їх в дусі поваги до прав та свобод інших людей, оскільки із показань свідків слідує, що з боку дітей мали місце крадіжки і неприйнятна для їх віку поведінка, яка виражалась у тому, що під час перебування в Арбузинській ЦРЛ вони вчиняли бійки між собою, псували майно, заважали проведенню ремонту приміщення, не дотримувались правил гігієни і не підтримували належний санітарний стан у лікарняній палаті.

Протягом усього часу перебування дітей в шкоді - інтернаті, Арбузинській ЦРЛ та за місцем проживання ОСОБА_4 мати відвідувала їх лише декілька разів і матеріально їх не забезпечувала, що вказує на нехтування з її боку потребами дітей і не бажання виправити ситуацію, що склалась після їх поміщення до лікарні та передання тітці.

Стосовно наявності вини у таких діях матері, то суд ураховує той факт, що остання неодноразово попереджалась про необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків ( а.с.16, 21,25), проте, відповідних висновків не зробила, про що, зокрема, свідчать дані актів обстеження матеріально побутових умов.

Так, згідно акту обстеження матеріально - побутових умов від 24 липня 2019 року помешкання ОСОБА_2 перебувало у неналежному санітарному стані через наявний бруд, діти обідали хлібом, зеленими яблуками та сливами, були одягнуті не по сезону.

Згідно акту обстеження матеріально - побутовий умов сім`ї від 03 жовтня 2019 року ситуація дещо покращилась у частині того, що для дітей було облаштовано окрему кімнату з меблями, проте, інша частина житла потребувала ремонту та приведення до ладу.

Крім цього, постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, зокрема, установлено дійсний незадовільний санітарний стан помешкання, що вона й підтвердила в судовому засіданні.

До того ж, у порядку ч.4 ст. 164 СК України судом взято до уваги інформацію про соціальний супровід сім`ї ОСОБА_17 та ОСОБА_3 .

Зокрема, як установлено судом із показань свідків та пояснень представника позивача, сім`я перебуває на обліку органу опіки та піклування з 2008 року.

З 2012 року сім`я перебуває під соціальним супроводом, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, однак, мати ОСОБА_2 за допомогою до фахівців не зверталась, на їх телефонні дзвінки не відповідала, на відміну від батька ОСОБА_3 , у програмах соціального супроводу участі не приймала.

Суд також ураховує, що мати дітей заперечувала проти позову, висловлювала бажання повернути їх у родину, надала докази щодо свого працевлаштування, розміру доходу і характеристику з місця роботи, однак, в подальшому на розгляд справи з`явилась, причин свого неприбуття не повідомляла, будь - яких заяви чи то клопотань до суду не направляла, що свідчить про непослідовність її дій, направлених на виправлення ситуації та повернення дітей.

Крім цього, в сім`ї ОСОБА_2 та її співмешканця ОСОБА_7 має місце неспокійна і напружена обстановка, діти стають свідками сварок між матір`ю та її співмешканцем, що негативно впливає на їх психологічний стан.

Так, згідно психологічного висновку за результатами консультації та діагностики №18 від 12 серпня 2019 року, (дослідження проводилось за зверненням батька ОСОБА_3 ) дитина ОСОБА_5 перебуває у тяжкому психологічному стані, дії дівчинки різкі та спонтанні, присутня прихована агресія, наявні розлади уваги та сприймання, у дитини присутні тривожність, нав`язливе прагнення до ласки та похвали ( а.с. 26).

За результатами консультації та діагности (психологічний висновок №17 від 12 серпня 2019 року) було установлено, що дитина ОСОБА_6 також перебуває у тяжкому психологічному стані, вона знає термінологію, яка властива дорослим, у дитини присутні ознаки легкої розумової відсталості, нездатність вчитися, тривожність, нав`язливе ставлення до ласки та похвали.

Такий психологічний стан дітей свідчить про несприятливу атмосферу у сім`ї їх матері і вказує на те, що подальше їх перебування поряд із нею може негативно відобразитись на їх психічному здоров`ї.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Тому, у світлі установлених судом обставин справи, з огляду на тривалий час перебування сім`ї у полі зору органу опіки та піклування та також під соціальним супроводом та відсутність позитивних зрушень у поведінці з боку матері до цього часу, що призвело до фактичного вилучення дітей із сім`ї, суд вважає, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і нехтує ними, а тому змінити її поведінку на кращу сторону на цей час неможливо.

Як наслідок, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її доньок є пропорційною мірю за таких обставин і буде відповідати інтересам дітей, так як судом достовірно установлено порушення їх прав з боку їх матері, позаяк, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліментів на утримання їх малолітніх дітей, то суд виходив зі наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Втім, як установлено судом батьки матеріально не забезпечують своїх доньок у мірі, необхідній і достатній для їх для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Наразі діти перебувають у тітки ОСОБА_4 , яка підтвердила факт відсутності матеріальної допомоги батьків щодо їх утримання.

Тому, аліменти з відповідачів на утримання дітей слід стягнути на підставі судового рішення.

За правилом, установленим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст183 СК України).

Ураховуючи обставини, із числа регламентованих ч.1 ст. 182 СК України, як то, вік, матеріальне становище та стан здоров`я дітей, зокрема, що вони перебувають на утриманні тітки і є соматично здоровими, суд також бере до уваги вік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів.

Так, останні є повнолітніми особами працездатного віку, відповідач ОСОБА_3 не працює, на обліку в органах зайнятості населення не перебуває, власного житла не має, на даний час відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія №83».

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштована, отримує дохід у виді заробітної плати, обробляє присадибну ділянку та утримує худобу, власного житла не має.

Будь - яких тяжких чи хронічних захворювань у відповідачів суд не установив, у той час, як вони на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають.

Також відповідачі інших непрацездатних чи неповнолітніх осіб не утримують.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що батьки спроможні сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі по ј частині від усіх видів заробітку (доходу) кожен, але у будь - якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо визначено положеннями ч.2 ст. 182 СК України.

Крім цього, стосовно ОСОБА_2 , то суд відмічає, що за правилом ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

А згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Що ж до відповідача ОСОБА_3 , то факт його утримання в установі виконання покарань не позбавляє його права працювати та отримувати дохід, що випливає, зокрема, з положень ч.1 ст. 118 КВК України.

Крім того, як указав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17, той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позов у частині стягненні із відповідачів аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення у розмірі, що заявлений органом опіки та піклування, тобто по ј частки від усіх видів їх заробітку (доходу) кожного із відповідачів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, крім того, не установив обставин, що передбачені ст. 188 СК України, стосовно відповідачів.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей слід присудити із дня пред`явлення позову, як у даному випадку, з 05 листопада 2019 року.

За правилом, установленим ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України).

Таким чином, у зв`язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, а також із тим, що діти влаштовані до тітки ОСОБА_4 тимчасово, рішення про передання дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування відповідає нормам закону та має бути здійснене для забезпечення їх інтересів.

За таких умов, аліменти на утримання дітей слід стягувати шляхом перерахування на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

З огляду на викладене, цей позов підлягає повному задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням обставин, регламентованих п.п.1-4 ч.3 цієї ж статті, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави за правилами, установленими абзацом першим частини третьої статті шостої Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача- Іванівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку м. Києва, батьківських прав відносної її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Передати малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області для подальшого влаштування.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб під опікою або піклуванням яких будуть знаходитись діти, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј (однієї четвертої) частки від усі видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей, відкритий у відділення Державного ощадного банку України.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб під опікою або піклуванням яких будуть знаходитись діти, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј (однієї четвертої) частки від усі видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей, відкритий у відділення Державного ощадного банку України.

Роз`яснити, що згідно ч. ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

На підставі ч.3 ст. 166 СК України зобов`язати Орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області відкрити у місячний строк з дня набрання цим рішенням законної сили особисті рахунки у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., тобто по 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. із кожного.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст. 354 ЦПК України щодо строку апеляційного оскарження судового рішення, продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: Орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, адреса : Миколаївська область, смт. Арбузинка, пл. Центральна, 18.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 (вулиця та номер в паспорті не вказані); РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.В. Явіца