Справа № 202/5435/18
Пров. № 2/202/129/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Нетеси Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна», який в свою чергу переуступив права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CM-SME302/225/2007, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 83 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою у розмірі FIDR+4,4% річних з кінцевим терміном повернення до 26.10.2017 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 26.10.2007 року був укладений договір іпотеки № РM-SME302/225/2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О., предметом якого є магазин продовольчих товарів - приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою : АДРЕСА_2 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009 року по справі № 2-2975/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ТОВ «Борстройінвест» на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року в розмірі 86 236,50 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту становить - 9 046,96 доларів США, відсотки за користування кредитом - 7 148,74 доларів США, пеня - 35 439,21 доларів США. Однак ОСОБА_3 в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства не здійснено погашення заборгованості за кредитним договором.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.08.2018 року № 135673657 встановлено, що власником іпотечного майна на даний час є ОСОБА_1 , відповідач у справі, який придбав спірне приміщення за договором купівлі - продажу від 04.06.2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. Також в державному реєстрі відомості про іпотеку щодо іпотечного майна відсутні. Проте ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель, не надавало згоди на відчуження іпотечного майна, а також на припинення іпотеки і заборони. Представник позивача також зауважив на тому, що іпотекодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а договір купівлі - продажу іпотечного майна, на підставі якого відповідач набув право власності, укладений 04.06.2016 року, тобто після смерті іпотекодавця. Тому, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку», враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором не виконано, а іпотека є дійсною, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року з ЗАТ «ОТП Банк», просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року, а саме звернути стягнення на магазин продовольчих товарів - приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою : АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями.

Заявою від 21.06.2019 року позивач збільшив позовні вимоги і просив поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку 6372853) (а.с. 140). Ухвалою суду від 21 .11.2019 року дана заява залишена без розгляду (а.с. 190).

В судовому засіданні 25.02.2020 року представник позивача Босенко М.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В наступні судові засідання представник позивача не з`являвся.

Відповідач та його представник адвокат Прокуда С.А. в судове засідання не з`явились, направивши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без участі відповідача і представника відповідача (а.с.188).

З направленого на адресу суду відзиву (а.с.95) вбачається, що відповідач не визнав позовні вимоги, указуючи, що звернувшись до суду з позовом у 2009 році про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року, позивач фактично змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Із зазначеним позовом до суду позивач звернувся у 2018 році, тобто після спливу трьох років, чим пропустив строк позовної давності про стягнення боргу (звернення стягнення на предмет іпотеки). У зв`язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не підлягають задоволенню. Також відповідач ОСОБА_1 у відзиві зазначив, що твердження позивача про те, що він, відповідач, набув право власності на іпотечне майно після смерті ОСОБА_3 , є неправдивим. Спірне приміщення магазину продовольчих товарів, АДРЕСА_2 він, відповідач, придбав не у ОСОБА_3 , а у ОСОБА_4 , яка в свою чергу придбала зазначене майно ще 01.08.2014 року , тобто за час життя ОСОБА_3 . Також відповідач зазначив, що право вимоги позивача було фактично припинено 29.04.2017 року, оскільки боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а кредитор відповідно до положень ч.4 ст. 1281 ЦК України не пред`явив вимоги до спадкоємців боржника протягом року з моменту його смерті. З огляду на зазначене, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20.09.2019 року у справі у якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 (а.с.161). Останній направив на адресу суду пояснення, в котрих зазначив, що ним на підставі договору позики було надано в тимчасове користування кошти ОСОБА_1 . В якості забезпечення виконання зобов`язань між ними було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав йому в іпотеку нерухоме майно, а саме приміщення магазину продовольчих товарів, АДРЕСА_2 . На даний момент між ними продовжують існувати правовідносини з приводу виконання зазначених договорів. Вважає, що ОСОБА_1 є законним власником зазначеного майна. Просив в задоволенні позову відмовити, розглянути справу без його участі (а.с.186).

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Факторинг Україна», який в свою чергу переуступив права вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CM-SME302/225/2007, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 83 510,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою у розмірі FIDR+4,4% річних з кінцевим терміном повернення до 26.10.2017 року (а.с.8-12,20-31).

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 26.10.2007 року був укладений договір іпотеки № РM-SME302/225/2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О., предметом якого є магазин продовольчих товарів - приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-16).

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором в серпні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2009 року по справі № 2-2975/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ТОВ «Борстройінвест» на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року в розмірі 86 236,50 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту становить - 9 046,96 доларів США, відсотки за користування кредитом - 7 148,74 доларів США, пеня - 35 439,21 доларів США (а.с.13).

Відповідно до довідки від 20.02.2020 року за вих. № 36 ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року в сумі 570 386,88 грн. - по тілу кредиту, 65 026,27 грн. - за відсотками, 25 417,13 грн. - пеня (а.с.208).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником магазину продовольчих товарів - приміщення № 2, загальною площею 43,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. Спірне приміщення ОСОБА_1 придбав у гр. ОСОБА_4 , яка в свою чергу придбала вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2014 року у ОСОБА_3 (а.с.37,101,118-128). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 33).

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1054,ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Під час розгляду справи встановлено, що за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3 , значиться заборгованість в сумі 570 386,88 грн. - по тілу кредиту, 65 026,27 грн. - за відсотками, 25 417,13 грн. - пеня.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення вимог до відповідача, який на даний час є власником спірного нерухомого майна, за кредитним договором № CM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року та договором іпотеки № РM-SME302/225/2007 від 26.10.2007 року з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 1.9.1. кредитного договору № CM-SME302/225/2007 сторони договору узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині.

Зі змісту положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» випливає, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Разом з тим, звернувшись до суду в серпні 2009 року з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ «ОТП Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Проте до суду з цим позовом позивач звернувся лише 04.09.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.07.2017 року у справі № 6-3116цс16.

Враховуючи, що представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Посилання представника позивача у відповіді на відзив на те, що про смерть ОСОБА_3 26.04.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналось у вересні 2017 року, у зв`язку з чим направило претензію кредитора до нотаріальної контори 08.09.2017 року, а отже не пропустило строк, встановлений ч.3 ст. 1281 ЦК України, суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку зазначене не має правового значення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачеві судових витрат немає. Інші учасники справи про понесення ними та відшкодування їм судових витрат не заявляли.

Керуючись ст..ст.4,5,10,81,259,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки .

Рішення набирає законної силі після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.