Справа № 461/7396/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/29/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній сказі покликається на те, що подала позовну заяву за місцем реєстрації проживання Відповідача, оскільки вони з відповідачем є переселенцями із Сходу через антитерористичні дії в Луганській області і можливості зняти себе з місця реєстрації у Луганській області змоги нема, тому проживаючи на території м. Львова вони стали на облік як внутрішньо переміщені особи у відділі соціального захисту населення Департаменту соціальної політики м. Львова, де зареєстрували своє місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що Галицький районний суд помилково постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Троїцького районного суду Луганської області, оскільки реальне місце реєстрації та перебування Позивача та Відповідача є АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою від 09 квітня 2019 р. № 1307-, виданою ОСОБА_2 , яку вона отримала від відповідача вже після подання позовної заяви та на її численні прохання .

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року скасувати, справу направити до Галицького районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та передаючи справу на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області суд першої інстанції виходив з того, що що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

З таким висновком суду не можна погодитись виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні": "місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, установи соціального обслуговування і соціального захисту, військові частини, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік".

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 N 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб": "внутрішньо переміщеним особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яке знаходиться на території України на законних підставах і має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або щоб уникнути негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини і надзвичайних ситуацій природного або техногенного характеру.

За змістом Статті 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Крім цього, відповідно до Статті 4-1 цього Закону, Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України . Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно статті 5 цього ж Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Відповідно до вказаних норм закону в їх сукупності слід вважати, що суду першої інстанції слід було б перевірити відомості про місце проживання відповідача і за згаданими вище реєстрами, окрім запиту який здійснив суд, - чого судом здійснено не було.

З доданої до апеляційної скарги довідки №1307- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Шабловському ОСОБА_3 ОСОБА_4 вбачається, що фактичне місце проживання /перебування відповідача зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Галицького району м. Львова.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, відтак оскаржувана ухвала Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Галицького районного суду м. Львова.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.