Справа № 682/3794/19
Провадження № 2/682/268/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2020 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
представника позивача - адвоката Андрієвського О.А.,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом та виселення,
26 грудня 2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , та його виселення.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив, що у 1997 році одружився з ОСОБА_4 і з 2000 р по 2013 рік перебував з нею на заробітках в Італії. зароблені кошти частково давав тещі - позивачці ОСОБА_1 на придбання квартири. У 2003 році ОСОБА_1 купила квартиру в АДРЕСА_4 , в якій проживали квартиранти. У 2012 р він зробив ремонт у цій квартирі, а після повернення з Італії у 2013 році разом з дружиною з дозволу ОСОБА_1 стали проживати у цій квартирі та зареєстрували своє місце проживання. У грудні 2018 році розлучився з ОСОБА_6 , але через відсутність іншого житла, залишився проживати у спірній квартирі. Протягом всього часу проживання надавав кошти на утримання квартири та здійснення ремонту. Вважає, що має право володіти і користуватися квартирою АДРЕСА_1 , так як вкладав кошти в її утримання. Просить відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.
Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 26 лютого 2003 року (а.с.7) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 травня 2003 року (а.с.8).
У вказаній квартирі мешкає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який вселився в спірну квартиру як член сім`ї власника - чоловік її дочки - ОСОБА_4 .
За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою - АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_4 , 1975 р.н., ОСОБА_2 , 1969 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н. (а.с.9).
21 грудня 2018 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с.10).
Свідок ОСОБА_4 пояснила, що з дозволу матері - ОСОБА_1 вона з чоловіком та двома дітьми з 2013 року проживали у квартирі АДРЕСА_1 та зареєстровані за цією адресою. Згодом відносини з відповідачем стали погіршуватись, у нього виникло багато боргів, він витрачав гроші із сімейного бюджету не в інтересах сім`ї, не надавав кошти на утримання квартири і оплату комунальних послуг, не хотів працювати, тому у грудні 2018 року вони розлучилися, але продовжили проживати у квартирі, належній позивачці, так як відповідач не бажає добровільно виселетись. При цьому, відповідач створює умови, неможливі для спільного проживання, так як зловживає алкогольними напоями, ображає її, іноді застосовує до неї фізичне насилля, не працює, не надає кошти на оплату комунальних послуг та відшкодування шкоди, заполдіяної сусідам залиттям квартири. Вона вимушена була залишити відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , а сама з дитиною пішла проживати до батьків. В вини відповідача мати - позивачка ОСОБА_1 не може користуватись спірною квартирою на власний розсуд, хоча утримує її, тому має намір вподальшому продати цю квартиру.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року з ОСОБА_1 , як власниці квартири АДРЕСА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рахунок відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири 16865,80 грн (а.с.11-14).

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка є власником спірної квартири.

Відповідач спільним побутом із позивачкою не пов`язаний, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Відповідач жодних доказів на спростування позовних вимог не надав. Суд знаходить пояснення відповідача необгрунтованими та безпідставними.

Ураховуючи вищенаведене, суд вбачає наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути в користь позивачки 768,40 грн судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, п. 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 406 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на оскарження рішення суду в апеляційному порядку, визначений статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя Зеленська В. І.