Справа № 314/5302/19
Провадження № 2/314/424/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31.03.2020 року м. Вільнянськ

Справа № 314/5302/19;

провадження № 2/314/424/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернулася до суду 22.11.2019 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до договору дарування від 11.07.2007 року, ВЕР № 79542 вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку, окрім позивачки зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який вже понад 5 років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.11.2019 року, місце його проживання невідоме. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу та проблеми з нарахуванням субсидії, оскільки враховуються доходи всіх зареєстрованих членів сім`ї. У зв`язку з чим, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Заперечень на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

відповідно до договору дарування від 11.07.2007 року, ВЕР № 79542 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку, окрім позивачки зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який вже понад 5 років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.11.2019 року, місце його проживання невідоме. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу та проблеми з нарахуванням субсидії, оскільки враховуються доходи всіх зареєстрованих членів сім`ї.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв`язку з чим позивачі, які мають намір визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстрації за місцем проживання вважають, що в них є всі законні на це підстави, мають право звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які не проживають разом з ним в будинку (квартири), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим приміщенням, відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 11.07.2007 року, ВЕР № 795412 (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали шлюб, який зареєстрований 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 21 (а.с. 8), тобто відповідач є членом сім`ї власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 1787 від 06.11.2019 року в даному будинку з 28.02.2014 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , 1961 року народження, але не проживав та не проживає в ньому (а.с. 7). Цей факт також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов депутата сільської ради від 06.11.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за даною адресою більше року, його місцезнаходження невідоме (а.с. 6). Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_2 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також проблеми з нарахуванням субсидії, оскільки враховуються доходи всіх зареєстрованих членів сім`ї.

В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_2 не є власником спірного будинку, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим у спірному будинку, що спричиняє позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належного їй будинку та порушує її права як власника, що має істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_1 , окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Станом на 31.03.2020 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 до Вільнянського районного суду Запорізької області не надійшов.

Враховуючи, що відповідач понад рік у зазначеному житловому будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

У своїй позовній заяві позивач просила суд звільнити її від сплати судового збору за подання заяви про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якої позивач зазначила, що вона є інвалідом ІІІ групи, на даний час хворіє, що потребує значних затрат на лікування, при цьому весь її дохід становить лише дохід, який складається із пенсії, що становить 2000,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 05.11.2019 року, у зв`язку з чим не має можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі та з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Суд, оглянувши матеріали позовної заяви та надані позивачем докази, вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, ст. 405 ЦК України, ст.ст.258,259,263-265,268,273,280-284, 354 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 03.04.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 01.04.1998 року, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко 03.04.2020