ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/932/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Хмельницький

28 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служби у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Чевилюк З.А. від 06 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_3 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що з 16.03.2006 року по 14.12.2018 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

07.02.2013 року як члени сім`ї зареєстровані у зазначеній квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , а з 13.02.2014 року - ОСОБА_3 .

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_5 змінили замки вхідних дверей у спірній квартирі та не впускають її та малолітніх дітей у квартиру. Позивач зверталася до правоохоронних органів у зв`язку з вчиненням відповідачами перешкод у користуванні квартирою. Зазначені обставини зумовили конфліктну ситуацію у відносинах позивача та відповідачів.

Тому позивач просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служби у справах дітей Виконкому Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про недоведеність факту вчинення їй перешкод відповідачами у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Зазначає, що вона разом з дітьми не проживає у зазначеній квартирі не з власної волі, а вимушено, оскільки відповідачі змінили замки у дверях, вчиняють їй перешкоди у користуванні квартирою. В період шлюбу позивач та ОСОБА_4 проживали у спірній квартирі самі разом з дітьми, а ОСОБА_5 з ними не проживала, оскільки забезпечена своїм житлом. ОСОБА_5 почала проживати у спільній квартирі з жовтня 2018 року, умисно для здійснення перешкод у користуванні нею квартирою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін. Зазначає, що ОСОБА_3 добровільно залишила квартиру АДРЕСА_1 після їхнього розлучення, при цьому його як батька дітей не поставила до відома. Вона втратила право користування квартирою відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України. Він пропонував ОСОБА_3 винайняти квартиру для їх проживання, однак жодна їй не підійшла. З листопада 2018 року позивачка у спірній квартирі не проживає, витрати по оплаті комунальних послуг несе він. Дітям не чиняться перешкоди у користуванні квартирою - на час карантину вони проживають з ОСОБА_5 у спірній квартирі.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи, жодних клопотань від них не надходило.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2006 року, цей шлюб розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 за договором дарування від 04.02.2013 року. Квартира складається з однієї житлової кімнати 16,9 кв.м, кухні площею 7,1 кв. м, ванни площею 2,6 кв.м, коридору 3,7 кв.м та балкону площею 0,9 кв.м.

ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 13.02.2014 року як член сім`ї власника, малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстровані у цій квартирі з 07.02.2013 року.

Також у спірній квартирі зареєстровані мати відповідача ОСОБА_5 з 30.10.2018 року та його брат ОСОБА_9 з 07.02.2013 року.

22.05.2019 року позивач ОСОБА_3 зверталася до правоохоронних органів у зв`язку з вчиненням перешкод ОСОБА_5 їй у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 не належать об`єкти нерухомого майна на праві власності.

12.06.2019 року та 14.06.2019 року ОСОБА_10 зверталася до поліції у зв`язку з конфліктною ситуацією з колишньою невісткою ОСОБА_3 , нанесенням останньою тілесних ушкоджень, пошкодженням нею дверей помешкання.

Згідно з актом №136 від 25.07.2019 року ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі з листопада 2018 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, суд першої інстанції виходив з недоведеності вчинення таких перешкод позивачу, вказавши, що вона вибула зі спірної квартири в 2018 року добровільно, а також недоведеність факту порушення права малолітніх дітей на користування квартирою.

Проте з такими висновками суду не можна погодитися, зважаючи на таке.

За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачка вселилася та була зареєстрована у спірній квартирі з лютого 2014 року, як член сім`ї (дружина) власника ОСОБА_4 , також квартира є зареєстрованим місцем проживання їхніх неповнолітніх дітей з лютого 2013 року.

В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про конфлікт між сторонами, зокрема, між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_5 , з приводу права позивачки на користування квартирою та перешкоджання їй ОСОБА_5 у користуванні квартирою.

Так, 22.05.2019 року позивач зверталася до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області з проханням вжити заходів до матері її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , яка відмовляється впускати її до квартири АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується довідкою Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, талоном-повідомленням єдиного обліку № 154 та матеріалами перевірки (а.с.12-16).

Згідно телефонних дзвінків ОСОБА_5 на службу «102» вбачається, що ОСОБА_3 12.06.2019 року та 14.06.2019 року намагалася увійти у квартиру АДРЕСА_1 , чому перешкоджала відповідачка ОСОБА_5 , у зв`язку з чим остання і телефонувала неодноразово до поліції (а.с.42).

Наведені обставини цілком підтверджують вчинення перешкод позивачці у користуванні спірною квартирою.

Факт заперечення відповідачем ОСОБА_4 (у відзивах на позов, апеляційну скаргу) права позивачки на користування житлом, її проживання з дітьми за іншою адресою, безуспішне намагання вселитися в спірну квартиру, спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність вчинення перешкод позивачці у користуванні спірною квартирою.

Водночас апеляційний суд констатує, що позивачка власного житла не має, вимушена винаймати житлове приміщення, де проживає разом з малолітніми дітьми, що не заперечується сторонами.

Квартира АДРЕСА_1 є зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання ОСОБА_3 та її малолітніх дітей, а отже, останні мають право користування спірною квартирою.

При цьому припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє позивача права на користування житловим приміщенням, до якого вона вселилася як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 року у справі №640/16022/16-ц, від 04.03.2019 року у справі №487/3878/17, від 30.01.2019 року у справі № 441/667/17.

Суд першої інстанції помилково не врахував наведені правові висновки Верховного Суду і водночас безпідставно послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року, справа №357/7940/16-ц, хоча вона стосується інших обставин справи, де відповідач не є членом сім`ї позивача.

На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей згода власника не потрібна (частина друга статті 156, частина перша статті 161 ЖК Української РСР).

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, - обох батьків.

Згідно із частиною 2 статті 18 цього закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

За змістом ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає.

Апеляційний суд констатує, що вчинення перешкод у користуванні спірною квартирою матері дітей ОСОБА_3 цілком порушує і право малолітніх дітей на користування цією квартирою, оскільки за домовленістю між батьками діти після розірвання шлюбу проживають саме з нею.

Той факт, що відповідачі не заперечують право дітей на користування цим житлом та впускають їх у квартиру не має істотного значення і не спростовує порушення їхнього права користування цим житлом.

Отже, оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачу з малолітніми дітьми у проживанні у спірній квартирі, в якій позивач та її малолітні діти зареєстровані у визначеному законом порядку та не можуть вселитися до неї у результаті перешкоджання цьому відповідачами, слід усунути перешкоди ОСОБА_3 та її малолітнім дітям у користуванні спірною квартирою шляхом вселення їх у цю квартиру.

З врахуванням наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення їх у цю квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.04.2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

А.М.Костенко