ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року року позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2020 року по цивільній справі №201/17802/17 за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги на які посилаються позивачі у позові є необґрунтованими.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 збудував житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого дому на праві особистої власності від 22.10.1956 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська за реєстровим номером 119099.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 1971 року ОСОБА_4 продав свої 34/100 частин цього домоволодіння ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за № р.2-2045.

Після цього житловий будинок, що являє собою основу домоволодіння, фактично був розділений в натурі між його власниками на 2 квартири і кожний власник самостійно і окремо один від одного володіли, користувалися та розпоряджалися належними їм частками домоволодіння.

Відчужені ОСОБА_4 34/100 частин домоволодіння у вигляді квартири АДРЕСА_2 спадкувалися, дарувалися та продавалися у встановленому порядку. Теперішнім власником вказаної частини домоволодіння є ОСОБА_3 , згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від шлюбу з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) народилася донька - ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - мати позивачів.

В подальшому від шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 народилися: дочка - ОСОБА_8 та син - ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_9 . Саме з цих підстав ОСОБА_9 почала проживати у домоволодінні, а згодом - отримала у власність спірну частину домоволодіння у спадок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_7 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько - ОСОБА_4 - рідний дід позивачів.

Після смерті ОСОБА_4 була відкрита спадщина, для отримання якої до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами звернулися ОСОБА_8 , яка на той момент перебувала у зареєстрованому шлюбі та мала прізвище « ОСОБА_10 », ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - дружина ОСОБА_4 ..

Вказані особи отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на 66/100 часток домоволодіння, відповідно до якого, позивачі отримали у спадок по 66/400 частин домоволодіння кожний, а ОСОБА_9 - 66/200 частин цього домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_9 проживала разом із позивачами, як стверджують останні, у домоволодінні до смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За час свого життя ОСОБА_9 дітей не мала, а тому спадкоємців за законом після її смерті не має, також заповіту на випадок своєї смерті вона не склала. Жодна особа не зверталася із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_9 .

Після смерті ОСОБА_9 позивачі надалі залишилась проживати в будинку АДРЕСА_1 , де й продовжують проживати до теперішнього часу, що підтверджується реєстрацією їх місця проживання та відомостями Домової книги.

З моменту набуття права власності на частини домоволодіння (спільно позивачі володіють 66/200 частин) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як стверджують позивачі, вже понад 23 роки здійснюють всі розумні та необхідні дії по утриманню вказаного нерухомого майна, сплачують за спожиті комунальні послуги, охорону домоволодіння, проводять та оплачують поточні ремонти, а також проживали у домоволодінні, доки останнє не почало потребувати капітального ремонту.

Отже, позивачі вже понад 23 роки на законних підставах є співвласниками цього домоволодіння, крім того вже понад 14 років, як стверджують позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісно та відкрито володіють 66/200 частин ОСОБА_11 , що належали ОСОБА_9 .

Зважаючи на те, що позивачі вже більше 10 років володіють домоволодінням, і їх володіння є законним, добросовісним, відкритим, безперервним, та жодна особа не має претензій щодо права власності на частину домоволодіння, що належала ОСОБА_9 , і про свої права на неї не заявляла, то відповідно до положень ст. 344 ЦК України позивачі вважають, що мають законне право на отримання у власність 66/200 частин домоволодіння за набувальною давністю на підставі рішення суду.

Звідси випливає, що для повноцінної реалізації правоможності власників набутих за набувальною давністю 66/200 часток домоволодіння, що належали ОСОБА_9 , позивачам необхідно отримати відповідне рішення суду та зареєструвати свої речові права у встановленому порядку, а відтак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змушені звертатися до суду із цим позовом, з метою захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

У відповідності зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх прав, а суд може захистити цивільне право та/або інтерес шляхом визнання права, зокрема права власності, а також в інший спосіб, що встановлений законом.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 року), яка є складовою правової системи України, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1 - 2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною 2 ст. 325 ЦК України передбачено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, кожна особа вправі бути власником та мирно володіти будь-яким майном, окрім майна, що вилучене із цивільного обороту, а право власності набувається у будь-який спосіб, окрім прямо заборонених законом, крім того, ЦК України підкреслює презумпцію правомірності набуття права власності.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачений спеціальний спосіб набуття права власності - набувальна давність, відповідно до якого: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Крім того, згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

З матеріалів справи встановлено, що до теперішнього часу право власності на 66/200 частин домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_9 , а тому належна їй частка домоволодіння є безхазяйною, що випливає з наступного.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Отже, з моменту смерті ОСОБА_9 припинилась її правоздатність, тобто здатність мати права, зокрема і ті, що ґрунтуються на праві власності, а відтак припинилось й право власності ОСОБА_9 .

Також, з інвентаризаційної справи щодо домоволодіння вбачається, що станом на 25.11.2004 року так і станом на 29.03.2007 року 66/200 частин домоволодіння продовжували бути зареєстрованими за ОСОБА_9 , яка на той час була померлою, а отже не могла мати цивільних прав (а.с. 237 т.1).

Разом з тим, держава також не набула у встановленому законом порядку право власності на відповідну частину домоволодіння, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 66 та ч. 4 ст. 67 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, що діяла станом на 2003 рік) на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. При переході спадкового майна до держави свідоцтво про право на спадщину видається відповідному фінансовому органові.

З інформації наданої Першою Дніпровською нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа після померлої ОСОБА_9 не заводилась (а.с. 145 т.1).

Також, згідно витягів зі Спадкового реєстру від 31.01.2020 року №59241393 та №59241385 встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про складені ОСОБА_9 заповіти або укладені нею спадкові договори та будь-яка інформація про заведені спадкові справи або видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 209, 210 т.2).

Таким чином держава не набула у встановленому порядку право власності на 66/200 частин домоволодіння, а тому відповідна частка у домоволодінні є безхазяйною, а позивачі в свою чергу добросовісно володіли і користувалися нею.

Окрім того, Дніпровська міська рада, будучи учасником даної справи, не повідомляла жодної інформації і не надала жодних доказів вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 335 ЦК України, а саме, частка ОСОБА_9 не була взята на облік як безхазяйна, відповідне оголошення у друкованих засобах масової інформації не публікувалось.

Тобто, частка домоволодіння, що належала ОСОБА_9 не перейшла у власність територіальної громади і правові підстави для такого переходу наразі відсутні.

З урахування викладеного, вказане свідчить про виключно добросовісний характер володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частиною домоволодіння.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року необхідно скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 66/400 частин домоволодіння із господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А1-1, прибудова літ. а-1, погріб літ. під А1-1, ганок літ.а, ганок літ.а1, загальною площею 77,5 кв.м., з яких житлова площа складає 35,9 кв.м.; сарай літ. Б, убиральня літ. З та споруди №1-7, І, що належали ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1994 року, виданого Першою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська за реєстровим номером 557-94, зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 листопада 1994 року в реєстровій книзі за №413-28, за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 66/400 частин домоволодіння із господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А1-1, прибудова літ. а-1, погріб літ. під А1-1, ганок літ.а, ганок літ.а1, загальною площею 77,5 кв.м., з яких житлова площа складає 35,9 кв.м.; сарай літ. Б, убиральня літ. З та споруди №1-7, І, що належали ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1994 року, виданого Першою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська за реєстровим номером 557-94, зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 листопада 1994 року в реєстровій книзі за №413-28, за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 66/400 частин домоволодіння із господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А1-1, прибудова літ. а-1, погріб літ. під А1-1, ганок літ.а, ганок літ.а1, загальною площею 77,5 кв.м., з яких житлова площа складає 35,9 кв.м.; сарай літ. Б, убиральня літ. З та споруди №1-7, І, що належали ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1994 року, виданого Першою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська за реєстровим номером 557-94, зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 листопада 1994 року в реєстровій книзі за №413-28, за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 66/400 частин домоволодіння із господарськими спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається з: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. А1-1, прибудова літ. а-1, погріб літ. під А1-1, ганок літ.а, ганок літ.а1, загальною площею 77,5 кв.м., з яких житлова площа складає 35,9 кв.м.; сарай літ. Б, убиральня літ. З та споруди №1-7, І, що належали ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1994 року, виданого Першою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська за реєстровим номером 557-94, зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 листопада 1994 року в реєстровій книзі за №413-28, за набувальною давністю.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича