печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С.В.,

за участі секретаря судових засідань Брачун О.О.,

представника позивача Ровенсього О.В.

представника відповідача Ступака Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Офісу Генерального прокурора про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Генеральної прокуратури України про звільнення майна з-під арешту, а саме: грошові кошти в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США, який накладено на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року у справі № 757/44028/17-к в рамках кримінального провадження № 0001340 від 04 травня 2017 року та повернути грошові кошти ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 27 липня 2017 року під час обшуку співробітниками Департаменту з розслідування особливо важливих справ в сфері економіки Генеральної прокуратури України вилучені вказані грошові кошти, дозвіл на вилучення яких не надавався ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року у справі № 757/44028/17-к накладено арешт на майно - грошові кошти в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США, вилучені під час обшуку автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження № 0001340 від 04 травня 2017 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину.

ОСОБА_3 повернуті всі вилучені речі, окрім грошових коштів, що підтверджується листом ГПУ, а також те, що рішення про скасування арешту майна під час винесення постанови про закриття кримінального провадження не приймалося.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року у справі № 757/31834/19-к відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На переконання позивача, із закриттям кримінального провадження арешт стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали, та підлягають скасуванню в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю про що також заявлено відповідне клопотання.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду у загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі №757/40197/17-к надано дозвіл старшим слідчим в особливо важливих справах, слідчим в особливо важливих справах Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, та прокурорам Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, які входять до складу групи прокурорів, на проведення обшуку автомобіля марки «Kia Sorento» із д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання і вилучення знарядь кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, предметів та документів фінансово - господарської діяльності ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ 2000» (); ТОВ «ЄВРОМАРКЕТ ІНВЕСТ» (); ТОВ РДК ГРУП» (); ТОВ «НОРД ФУД» (); ТОВ «ІМБІСС ГРУПП» (); ТОВ «ЕСТІМАТІКА КОНСАЛТІНГ» (); ТОВ «АБС ТЕХНІКА» (); ТОВ «ТК-АКВАМАРІН» (); ТОВ «АРІСС-ГРУП» (); ТОВ «ДЕЦЕНТРА КОМ» (); ТОВ «ТЕХНОСТАРТ ІНВЕСТ» (); ТОВ «АПЕРОЛЬ» (); ТОВ «ЛОГІСТІК ПРЕМІУМ» (); ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ «АВРОРА» (); ТОВ «ТВО БУДМАКС» (); ТОВ «РЕАЛОН» (); ТОВ «МЮЛЬТОНЕ» (); ТОВ «АМТ УКРАЇНА» (); ТОВ «УКРТЕХТОРГ 2015» () та інших підприємств, які входять до складу транзитно-конвертаційної групи та причетних до протиправної діяльності, в тому числі, статутних, реєстраційних документів, актів приймання-передачі, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських документів, пластикових банківських карток та ключів від банківських скриньок, за допомогою яких проводиться незаконна конвертація грошових коштів, сертифікатів якості цінностей чи іншого майна, отриманого від злочинної діяльності, чистих аркушів або бланків документів з відбитками печаток цих підприємств, чорнових записів, блокнотів, робочих зошитів та печаток вищевказаних підприємств, а також системних блоків комп`ютерів, ноутбуків, модемів, флеш карт, серверів, засобів зв`язку і інших носіїв інформації, що містять вищевказані документи в електронному виді або іншу інформацію, що має значення для досудового розслідування, документів юридичної справи, контрактів, інвойсів, договорів, додатків до них, особових справ співробітників.

27 липня 2017 року під час обшуку співробітниками Департаменту з розслідування особливо важливих справ в сфері економіки Генеральної прокуратури України автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 , зокрема вилучені грошові кошти в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року у справі № 757/44028/17-к накладено арешт на майно - грошові кошти в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США, вилучені під час обшуку автомобіля марки «Kia Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 .

З листа Генеральної прокуратури України від 29 серпня 2019 року № 15/2/3-19322-17 вбачається, що за результатами здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001340 від 04 травня 2017 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, з яким погодився прокурор.

Згідно з листом Генеральної прокуратури України від 22 серпня 2019 року № 15/4/7-38955-19 у кримінальному провадженні № 0001340 від 04 травня 2017 року рішення про скасування арешту майна, як це передбачено частиною третьою статті 174 КПК України, не приймалось.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року у справі № 757/31834/19-к в задоволенні клопотання адвоката Ровенського Олександра в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме на грошових коштів в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США, які належать ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0001340 - відмовлено.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

У частині першій статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами частини першої, пункту 3 частини другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено у частині першій статті 319, частинах першій та другій статті 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України).

Щодо дотримання правил предметної юрисдикції

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

У наведеній постанові закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться і роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті четвертому постанови Пленуму від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18) та від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17 (провадження № 14-181цс19).

У справі, що розглядається судом склалася подібна ситуація, коли компетентна особа органу досудового розслідування/прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження не вирішили питання про скасування арешту майна відповідно до частини третьої статті 174 КПК України.

Такі обставини свідчать про безспірність відсутності правових підстав існування обмеження здійснення власником його права власності щодо майна (грошових коштів) та вказують на можливість захисту таких прав в порядку цивільного судочинства, адже необхідність прийняття рішення про скасування арешту майна є безспірною й безальтернативною.

Наведений підхід не призведе до заміщення судом цивільної юрисдикції функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Одночасно під час вирішення спору судом враховується принцип res judicata. Так, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареска проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката Ровенського Олександра в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме грошових коштів в розмірі 1 014 700, 00 грн та 20 000, 00 дол. США, які належать ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0001340 слідчий суддя виходив з того, що вирішення питання про скасування спірного арешту підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому не може бути розглянутим і, відповідно, не підлягає задоволенню в порядку кримінального судочинства (ухвала Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року у справі № 757/31834/19-к).

Тобто суд виклав свою позицію щодо предметної юрисдикції спірних правовідносин у рішенні, яке набрало законної сили та не може ставитися під сумнів.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011; ) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно яке належить ОСОБА_3 , а саме грошові кошти в розмірі 1 014 700,00 (один мільйон чотирнадцять тисяч сімсот) гривень та 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, який був накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2017 в справі № 757/44028/17-к в рамках кримінального провадження № 0001340 від 04.05.2017 року, та повернути зазначені грошові кошти ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено 10 квітня 2020 року.

Суддя С. В. Вовк