ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк Індустріалбанк на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк Індустріалбанк ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 43917,50 грн та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 19882/35/К від 06.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індрустріалбанк») та ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 40000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00% на рік, на строк до 06.12.2015 року. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 19.10.2018 року заборгованість за кредитним договором склала 43917,50 грн, з якої 14424,00 грн - заборгованість за кредитом, 24462,27 грн - заборгованість за процентами, 5031,23 грн - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту.

Вимоги до ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що остання є дружиною відповідача, надала згоду на отримання кредиту, а тому має солідарно відповідати за кредитним договором із ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором не повертається, позивач просить стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» заборгованість за кредитним договором № 19882/35/К від 06.12.2012 року у розмірі 43917,50 грн., з яких: 14424,00 грн - тіло кредиту, 24462,27 грн відсотки за користування кредитом, 5031,23 грн інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту; в іншій частині позов залишено без задоволення; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує належним чином, а отже заборгованість за кредитним договором та відсотками, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Вимоги до відповідача ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтовані, та не підтверджується матеріалами справи, тому не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ Індустріалбанк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк Індустріалбанк на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що згідно кредитного договору № 19882/35/К від 06 грудня2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індрустріалбанк») та ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 40000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00% на рік, на строк до 06 грудня 2015 року. (а.с. 58-60)

Відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 40000 грн.

Згідно із розрахунком позивача (а.с. 41), заборгованість відповідача становить: 43917,50 грн, з якої 14424,00 грн - заборгованість за кредитом, 24462,27 грн - заборгованість за процентами, 5031,23 грн - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує належним чином, а отже заборгованість за кредитним договором та відсотками, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Вимоги до відповідача ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтовані, та не підтверджується матеріалами справи, тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК).

Статтею 543 ЦК України, зокрема частиною 1 передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Так, колегія суддів встановила, та це підтверджується матеріалами справи, що 06 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індрустріалбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 40000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00% на рік, на строк до 06 грудня 2015 року.

Посилання Банку на ту підставу, що метою отримання кредиту є купівля автомобілю, а отже кредитні кошти були отримані та використані в інтересах сім`ї, а не для будь-яких інших цілей, а тому ОСОБА_2 , як дружина боржника, повинна нести солідарну відповідальність, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки договорів поруки, які б могли бути підставою для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, матеріали справи не містять, а сам по собі факт перебування боржника у шлюбі та отримання кредитних коштів на споживчі цілі не може бути підставою для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 колегією суддів не переглядалось, оскільки не було предметом апеляційного оскарження.

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк Індустріалбанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 23 квітня 2020 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко