Справа № 291/470/18
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2020 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Підгорної А.М.,

розглянувши в судовому засіданні в смт.Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного Акціонерного Товариства КБ « Приват Банк («Акціонерне товариство "Комерційний банк"ПриватБанк"), третя особа ОСОБА_2

про захист порушених прав споживача фінансових послуг та визнання недійсним кредитного договору

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом. Просила визнати порушеним її право споживача фінансових послуг, визнати недійсним кредитний договір ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року, укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством КБ « Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 10.06.2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством КБ « Приват Банк», (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір ZROWGA00004402 у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 116750 грн на споживчі цілі, а також у розмірі 3000 грн. винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 750 грн. страхування майна, 500 грн. особисте страхування, а також у розмірі 12500 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1.67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту щомісяця, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5.04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Період сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. Позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору відповідачем було порушено його права як споживача. Зокрема, у порушення частини другої статті 11 Закону України«Про захист прав споживачів» та п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року, не було належним чином ознайомлено з умовами кредитування, а саме не було надано повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням договору та неправдиву інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим ввів в оману позивача, а отже позбавив можливості об`єктивно оцінити та проаналізувати запропоновані кредитні послуги. Вказані обставини, на переконання позивача, у сукупності є підставою для визнання недійсним кредитного договору.

Позивачу та його представник, третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. В подальшому представник позивача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, подав до суду відзив на позов, та пояснив, що дійсно між позивачем та відповідачем 10.06.2008року було укладений кредитний договір ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року, та додаткову угоду до нього від 10.10.2012 року, відповідно до якого позивачу було надано кредит в сумі 116750 грн. на термін до 10.06.2018 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку відповідно договору. Доводи позивача про те, що банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів в оману позивача, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив позичальник банку, погашаючи кредит в порядку визначеним графіком погашення заборгованості є безпідставним, оскільки всі істотні умови, а саме сума кредиту, умови його надання, обов`язки сторін, умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами містяться в кредитному договорі і позива погодився з ними підписавши його. Також просили застосувати строки позовної давності, так як кредитний договір між сторонами укладено 10.06.2008 року, строк позовної давності для визнання його недійсним закінчився 10.06.2011 року. В подальшому в судове засідання не з`явився.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 10.06.2008 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством КБ « Приват Банк», (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір ZROWGA00004402 у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 116750 грн на споживчі цілі, а також у розмірі 3000 грн. винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 750 грн. страхування майна, 500 грн. особисте страхування, а також у розмірі 12500 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1.67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту щомісяця, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5.04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу із кінцевим терміном повернення до 10.06.2018 року (а.с.8-10).

Згідно з пунктом 8.1. вищевказаного кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.06.2008 року по 10.06.2018 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 116750 грн на споживчі цілі, у розмірі 3000 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 750 грн. страхування майна, 500 грн. особисте страхування, а також у розмірі 12500 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбаченому п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1.67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5.04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2403.17 грн. згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а.с.10-12).

Згідно додаткової угоди від 10.10.2012 року до кредитного договору № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року укладеної між позиваче та відповідачем було внесено зміни до п.8.1 кредитного договору зі кінцевим терміном виконання до 10.06.2023 року, відповідно до додаткової угоди було внесено зміни до графіку погашення кредиту (а.с.14-16).

Для забезпечення виконання кредитного договору № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки від 10.06.2008 року та договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 25.10.2012 року, та відповідно акту обстеження оцінки та передачі майна під заставу від 10.06.2008 року було предано в заставу житловий будинок, належний позивачу. (а.с.3-7).

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

За положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом укладених між сторонами договорів кредиту та додаткової угоди до нього відповідач виступив боржником в частині обовязку надати грошові кошти на певних умовах, здійснювати обслуговування розрахункових рахунків, проводити зарахування переданих з боку позичальника в рахунок сплати заборгованості грошових коштів, проводити таке зарахування в погодженій сторонами послідовності. В частині сподівань на повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, іншими визначених умовами одговору кредиту платежів, Банк виступив кредитором.

Оскільки критеріями істотності порушення умов договору, що можуть виступати підставою його розірвання, Закон визначає як наявність шкоди, так і очікуваних сподівань сторони внаслідок реалізації умов договору, які, внаслідок порушення, повинні суттєво вплинути та зменшити (перетворити) очікування у порівнянні з обговореними, суд, надаючи оцінку вказаним категоріям, вважає необхідним звернути увагу на таке.

В обовязки відповідача як Банку хоча і входить зарахування грошових коштів, які вносяться позичальником в рахунок погашення заборгованості, визначення їх черговості, сума таких платежів, як і періодичність є чітко обумовлена положеннями договору, а їх сплата наводиться саме в обовязок позичальника як боржника відповідно ст.ст. 509, 1054 ЦК України.

За змістом дослідженого в судовому засіданні висновку судово-економічної експертизи №1702/18-25 від 06.03.2019 року зроблені наступні висновки:

Абсолютне значення подорожчання кредиту за результатами проведеного дослідження визначене в сумі 196423.37 грн., що не відповідає сумі абсолютного значення подорожчання кредиту за кредитним договором № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року на дату його укладення з врахуванням:

-витрат на укладання та виконання умов кредитного договору та договору іпотеки (нотаріальне посвідчення, послуги з реєстрації договорів в реєстрі правочинів та реєстрації обтяжень);

-витрат на укладення та виконання умов договору страхування відповідно умов кредитного договору:

-витрат зі сплати комісії відповідно кредитного договору. Витрати із розрахунково-касового банківського обслуговування позивача при внесенні готівки в рахунок погашення кредитних зобов`язань кредитним договором № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року не обумовлено, отже у складі визначення абсолютного значення подорожчання кредиту не враховувались. Реальна відсоткова ставка за кредитним договором № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року складає 33 %. (а.с.123-133).

Вказане, на думку суду, підтверджує висновок про відсутність істотних порушень, які значною мірою позбавили сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки саме зафіксований в договорах обсяг прав та обовязків сторін дозволяє надати висновок про належність виконання зобовязання та безпідставність або обґрунтованість заявлених вимог про стягнення заборгованості.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - чи третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у пункті 2 частини першої, частинах другій та шостій статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином,Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом не надання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

За положеннями частини п`ятої статті 11, статті18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цьогоЗаконупро несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими.

Отже, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цьогоЗаконупро несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

З пояснень позивача вбачається, що з моменту укладення кредитного договору № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року (строк початку виконання умов кредитного договору) позивач частково сплачував грошові кошти на виконання зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, 04.05.2008 року, до укладення вищевказаного кредитного договору, позивач власноручно підписав анкету-заяву, чим підтвердила факт про надану повну інформацію про умови кредитування в ЗАТ КБ «Приватбанк», а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. (а.с.70).

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями статті11 Закону України «Про захист прав споживачів`в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями15і23цьогоЗакону.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Статтями15,23 Закону України «Про захист прав споживачів`не передбачено такої підстави для визнання кредитного договору недійсним, як надання/ненадання суб`єктом господарювання інформації споживачеві послуг про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, тощо. У таких випадках споживач може наділятися правом на розірвання договору, правом на відшкодування завданих йому збитків.

З урахуванням вказаних вимог закону та умов кредитного договору, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним з тих підстав, що банком перед укладенням кредитного договору не було надано позивачу інформації щодо сукупної вартості кредиту та її складових, а позовних вимог про визнання недійсними чи зміну окремих пунктів кредитного договору, які позивач вважає несправедливими, не заявлялись.

На підставі вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що сторонами в момент укладення договору виконано вимогиЗакону України «Про захист прав споживачів`щодо укладення кредитного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов`язкових умов і кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними спірниого кредитного договору.

Суд, вважає, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності, так як строк дії кредитного договору № ZROWGA00004402 від 10.06.2008 року відповідно додаткової угоди від 10.10.2012 року до 10.06.2023 року

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 638, 1130, 1133-1140 ЦК України суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства КБ « Приват Банк «, третя особа ОСОБА_2 про захист порушених прав споживача фінансових послуг та визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Ружинський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення по справі виготовлено 10.04.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ;

Відповідач: Приватне Акціонерне Товариство КБ « Приват Банк («Акціонерне товариство "Комерційний банк"ПриватБанк"), місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, код 14360570;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_2 .

Суддя О. В. Митюк.