Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 13 вересня 2013 року між нею, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Раково-Ліською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.09.2013 року).

Вказує, що від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 03.02.2016 року).

Зазначає, що причиною розпаду сім`ї стало те, що вони з чоловіком перестали розуміти один одного. Вона неодноразово намагалася змінити взаємне ставлення, але позитивних наслідків це не дало. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. В результаті таких взаємовідносин, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача, на ґрунті сімейно-побутових проблем, та протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подальше існування шлюбу шкодить їхнім інтересам, так як шлюб існує лише формально.

Стверджує, що розірвання шлюбу підтримує як вона, так і відповідач, це спільне рішення. У зв`язку з цим вважає, що строк на примирення в порядку, передбаченому ст. 111 СК України їм не потрібен.

Після розірвання шлюбу вважає за необхідне іменуватися прізвищем - ОСОБА_3 .

З підстав наведених вище, приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а розлучення - єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти адекватне сприйняття сином сімейних цінностей.

Крім того, також вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини.

Зазначає, що їхній син ОСОБА_4 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Разом з тим, проживання сина з нею не звільняє батька від права спілкування з ним, а також обов`язку виховання своєї дитини, піклування про неї та обов`язку її матеріального забезпечення.

Стверджує також, що на момент подачі цієї позовної заяви, між нею та відповідачем досягнуто згоди з приводу виховання та матеріального утримання їхньої дитини. Вони домовились про сплату відповідачем аліментів в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Враховуючи вищенаведене, вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти у вказаному розмірі на утримання їхньої дитини.

На підставі вищевикладеного, просить суд:

1. Відкрити провадження у даній справі та задовольнити позов у повному обсязі.

2. Шлюб, укладений 13 вересня 2013 року між мною, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 , який зареєстровано Раково-Ліською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.09.2013 року) - розірвати, та повернути їй дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 .

3. Їхню спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з нею.

4. Стягувати з ОСОБА_2 (Паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Камінь-Каширським PC УДМС України у Волинській області 21 серпня 2012 року) аліменти на її користь, для утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

5.Справу просить розглянути без її участі.

6. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 23.12.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила суд розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, однак, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що між ним та ОСОБА_1 досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їхньої дитини малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також підтримує розірвання шлюбу, вважає, що строк на примирення їм не потрібний.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2013 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 ) було укладено шлюб, який зареєстровано у Раково-Ліській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, за актовим записом № 13, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 13.09.2013 року Раково-Ліською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області.

Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції у Волинській області, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, визнання позову відповідачем, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регламентовано ст. 183 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Як встановлено судом, спільний син сторін проживає з матір`ю та потребує матеріального забезпечення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має постійне місце роботи, регулярно отримує заробітну плату.

З доданої до матеріалів справи довідки про доходи громадян від 17.03.2020 року № 7/1175, вбачається, що ОСОБА_2 працює в Ужгородському ЗВ ВСП та займає посаду старшого офіцера, за січень 2019 року-грудень 2019 року відповідачу нараховано дохід за основним місцем роботи в розмірі 182 935,99 грн.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 1626 грн., з 01.07.2019 року 1699 грн., з 01.12.2019 року 1779 грн., згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

При цьому, оскільки позивач пред`явила позов 02.10.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Що стосується питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає, син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з матір`ю, а тому суд вважає за можливе визначити місця проживання дитини разом з матір`ю.

Що стосується вимоги позивача про повернення їй дошлюбного прізвища « ОСОБА_3 », то така підлягає задоволенню, так як, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 142, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113, 115, 160, 161, 180-183 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 13.09.2013 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (до реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 ) у Раково-Ліській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, за актовим записом № 13, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 13.09.2013 року розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2019 року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначити місце проживання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.В. Лемак