Справа № 428/3906/15-ц
Провадження № 88-ц/810/1/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - автогаражне товариство «Супутник»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

заяву автогаражного товариства «Супутник» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, який мотивувала тим, що наказом автогаражного кооперативу «Супутник», правонаступником якого є автогаражне товариство «Супутник», від 01 червня 1991 року № 7 позивача було прийнято на роботу на посаду старшого бухгалтера. Наказом від 03 вересня 1997 року № 6 позивача було переведено на посаду головного бухгалтера, що підтверджується записами в її трудовій книжці. Конференцією автогаражного товариства «Супутник» 13 травня 2012 року головою правління був обраний ОСОБА_2 , який після свого обрання не вирішував питання щодо її подальшої трудової діяльності, вона не була звільнена з роботи, фактично її до роботи не допускали і заробітну плату не виплачували. На звернення позивача до голови правління товариства із заявою щодо вирішення питання її подальшої роботи, зайнятості або звільнення ОСОБА_1 було повідомлено, що в товаристві вона не працює, а тому немає підстав для звільнення з роботи. Вважала, що твердження відповідача про те, що вона не працює в товаристві, а також відсутність в штатному розкладі посади, яку вона раніше займала, свідчить про те, що відповідач провів скорочення чисельності штату працівників. Факт своєї роботи у відповідача вона підтверджує записами в трудовій книжці та звітами, поданими до управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку щодо перерахування відповідачем з нарахованої позивачу заробітної плати відповідних внесків до пенсійного фонду з метою формування трудового стажу для призначення пенсії.

Тому позивачка просила суд зобов`язати відповідача звільнити її з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з дотриманням передбаченого КЗпП України порядку звільнення за вказаною підставою та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 вересня 2012 року по день ухвалення судом рішення в сумі 108 000 грн, компенсацію за всі невикористані нею дні щорічної відпустки за період з 01 червня 2010 року по 31 травня 2012 року в сумі 5 662,72 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до виписки з протоколу від 30 червня 2012 року № 4 року члени правління автогаражного товариства «Супутник» постановили письмово повідомити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про те, що після проведення конференції автогаражного товариства «Супутник» 13 травня 2012 року новому правлінню не передана документація та штатний розпис і відповідно вони не є штатними працівниками товариства. Факт відсутності первинних бухгалтерських та кадрових документів, на підставі яких можливо звільнити позивача, підтверджується рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 листопада 2012 року у справі № 1227/6381/2012, а також наданими відповідачем доказами.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду з позовом до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зобов`язано автогаражне товариство «Супутник» видати наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Стягнуто з автогаражного товариства «Супутник» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 143 571,42 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що згідно штатного розкладу товариства від 14 травня 2015 року, затвердженого головою правління автогаражного кооперативу «Супутник» ОСОБА_5 , у товаристві було скорочено посаду головного бухгалтера, що свідчить про скорочення чисельності штату працівників у відповідача. ОСОБА_1 намагалась приступити до роботи, однак відповідач не забезпечив її належними умовами для праці та не платив заробітну плату, тому позивачем було подано заяви про вирішення питання щодо її повної зайнятості на робочому місці або звільнення з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у відповідях на які голова правління автогаражного товариства повідомляв, що вона в товаристві не рахується, тому підстави для її подальшої трудової діяльності відсутні. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що до моменту звернення позивача до суду відповідач не звільнив її з роботи та не здійснив усі відповідні виплати.

20 липня 2018 року автогаражне товариство «Супутник» звернулося до суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Заява обґрунтована тим, що у липні 2016 року автогаражне товариство «Супутник» зверталося до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні цієї заяви, суд апеляційної інстанції встановив, що 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 як головний бухгалтер подавала до управління Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьку звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за серпень 2011 року, яка була прийнята, про що свідчить реєстраційний номер в органі Пенсійного фонду України № 1699, також аналогічну звітність ОСОБА_1 подавала до органів Пенсійного фонду України за вересень 2011 року - квітень 2012 року. Одночасно в цей період звітність також подавалася головою правління автогаражного товариства ОСОБА_6 .

Слідчим відділом Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002415 від 09 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 358 КК України, під час якого встановлено, що колишній голова автогаражного товариства «Супутник» ОСОБА_3 , використовуючи печатку автогаражного кооперативу «Супутник», яка вважалася втраченою, з метою отримання пенсійного стажу для себе та звільненого з товариства бухгалтера ОСОБА_1 у звітності до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку вказував завідомо неправдиву інформацію щодо продовження перебування з товариством у трудових відносинах, у зв`язку з чим кримінальне правопорушення кваліфіковане за частиною другою статті 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до інформації, наданої з управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку з системи персоніфікованих даних, а також відповідно до наказу від 31 серпня 2011 року № 3 ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера автогаражного кооперативу «Супутник» на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України (за прогули з 03 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року без поважних причин).

За вказаних обставин органом досудового розслідування прийнято рішення про перекваліфікацію кримінального провадження на частину першу статті 358 КК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 станом на дату подання відомостей до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку (з вересня 2011 року до квітня 2012 року) вже не були працівниками автогаражного кооперативу «Супутник» та відповідно не є суб`єктами, передбаченими частиною другою статті 358 КК України, якою визначено спеціального суб`єкта - працівника юридичної особи.

У зв`язку з тим, що звітність до органів Пенсійного фонду України не може вважатись офіційним документом, який спричинив правові наслідки, слідчим відділом Сєвєродонецького відділу Головного управління Національної поліції в Луганській області 21 червня 2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002415 від 09 серпня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки відсутня обов`язкова ознака складу об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України, у вигляді предмета злочину.

Заявник вважає, що факт того, що позивач була звільнена з посади головного бухгалтера автогаражного кооперативу «Супутник» на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України згідно наказу від 31 серпня 2011 року № 3, про існування якого заявник дізнався з постанови про закриття кримінального провадження від 21 червня 2018 року, є нововиявленою обставиною, що є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на зазначені обставини, автогаражний кооператив «Супутник» просив суд переглянути рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року заяву автогаражного товариства «Супутник» задоволено. Рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року задоволено частково. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з інших правових підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт своєї роботи у відповідача позивач підтверджувала записами у трудовій книжці і інформацією, наданою управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку щодо перерахування відповідачем з нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати відповідних внесків до Пенсійного фонду України з метою формування страхового стажу позивача для призначення пенсії, при цьому позивач додавала до позовної заяви копію трудової книжки, копію особової картки та копії індивідуальних відомостей про застраховану особу. Разом із тим, відповідно до змісту постанови слідчого відділу Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0002415, яка набрала законної сили, звітність про суми нарахованої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України з серпня 2011 року до квітня 2012 року не є офіційним документом, відповідно до примітки до статті 358 КК України, оскільки не спричинили наслідків правового характеру. Документи, надані ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України, не можуть вважатися офіційними, та органами Пенсійного фонду України не враховувались. Трудова книжка та особова картка ОСОБА_1 знаходилась у останньої та не передавалась ні до автогаражного кооперативу «Супутник», ні до його правонаступника - автогаражного товариства «Супутник», що не заперечувалось ОСОБА_1 та її представником. Факт відсутності кадрових та бухгалтерських документів у відповідача встановлений рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 листопада 2012 року у справі № 1227/6381/2012, яке ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05 грудня 2012 року залишено без змін. З урахуванням нововиявлених у справі обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження наявності трудових правовідносин з відповідачем у період з 12 вересня 2012 року та наявності підстав для її звільнення згідно з пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Луганського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове рішення Верховного Суду мотивоване тим, що суд апеляційної інстанції задовольняючи заяву автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами, поклав в основу свого судового рішення постанову слідчого відділу Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0002415, якою встановлено, що ОСОБА_1 була звільнена з посади головного бухгалтера автогаражного кооперативу «Супутник» відповідно до наказу від 31 серпня 2011 року № 3 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, а також встановлені обставини подання звітності до органів пенсійного фонду.

06 грудня 2018 року керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 21 червня 2018 року у зв`язку з непроведенням усіх необхідних слідчих дій.

Постановою слідчого Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 07 грудня 2018 року кримінальне провадження № 0002415 закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. У постанові зазначено, що факт того, чи перебував ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у трудових відносинах з автогаражним кооперативом «Супутник» з серпня 2011 року по квітень 2012 року, встановлюється у судому порядку, та остаточне рішення ще не прийнято, а тому наявні підстави вважати, що відсутня подія кримінального правопорушення.

З огляду на визначені законом межі розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України) та враховуючи, що постанова про закриття кримінального провадження від 21 червня 2018 року, яка визнана такою, що містить обставини, які відносяться до категорії нововиявлених, була скасована після винесення постанови судом апеляційної інстанції, взявши до уваги відсутність повноважень суду касаційної інстанції встановлювати нові обставини та надавати оцінку новим доказам, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Одночасно зазначено, що при новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати оцінку обставинам, на які посилається заявник, та запереченням іншого учасника справи.

Справа надійшла в провадження Луганського апеляційного суду 28 лютого 2020 року та розподілена згідно протоколу автоматизованого розподілу судді-доповідачу Назаровій М.В. у складі колегії суддів Лозко Ю.П., Стахової Н.В.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року апеляційний розгляд справи призначений на 24 березня 2020 року о 12-30. За заявою представників позивача, відповідача розгляд справи відкладений на 07 квітня 2020 року о 15.30 год. У зв`язку із перебування судді Стахової Н.В. у відпустці розгляд справи призначений на 28 квітня 2020 року о 14.30 год.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про перегляд рішення, третя особа вважала заяву такою, що слід задовольнити.

Позивачка та її представник заперечували проти задоволення заяви, оскільки заява відповідача не містить жодних нових обставин і всім цим обставинам вже дана оцінка судом в ухвалі від 27 липня 2016 року.

Заслухавши доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, переглядаючи справу у відповідності до вимог глави 3 Розділу У ЦПК України «Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами» та беручи до уваги передбачену частиною 1 статті 417 ЦПК України обов`язковість висновків, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, під час нового розгляду справи, колегія суддів доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Колегія суддів, під час розгляду зазначеної зави, беручи до уваги вказівки, що містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року як обов`язкові для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи відповідно до вимог частини першої статті 417 ЦПК України, зазначає наступне.

Звертаючись з заявою про перегляд рішення апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у справі № 428/3906/15-ц за нововиявленими обставинами у липні 2018 року, відповідач вважає такими обставинами факт відсутності трудових відносин між ОСОБА_1 та АГК «Супутник» станом на дату розгляду спору судом, адже трудовий договір з нею було розірвано на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України згідно наказу від 31 серпня 2011 року № 3, належним, допустимим та достатнім доказом чого є постанова про закриття кримінального провадження від 21 червня 2018 року, складена уповноваженим органом після проведення ним досудового розслідування, спрямованого на з`ясування об`єктивної істини у справі шляхом з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, і у якій встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату подання відомостей до УПФУ у м. Сєвєродонецьку Луганської області (з вересня 2011 року до квітня 2012 р.) вже не була працівником АГК «Супутник» та відповідно не є суб`єктом, передбаченим ч. 2 ст. 358 КК України, якою визначено спеціального суб`єкта злочину працівника юридичної особи. Про існування обставин, що є підставою для перегляду вищезазначеного судового рішення заявник ГО АТ «Супутник» дізнався з постанови про закриття кримінального провадження від 21.06.2018 року.

Одночасно в заяві йдеться про те, що в липні 2016 року автогаражне товариство «Супутник» зверталося до суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що вказана заява була обґрунтована тим, що 25 червня 2016 року під час бесіди з колишнім головою АТ «Супутник» ОСОБА_6 голові Автогаражному товариству «Супутник» стало відомо, що існує наказ № 3 від 31 серпня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_1 », який не був переданий товариству і знаходиться у ОСОБА_6 і дані обставини можуть бути підтверджені показами свідків. Дану обставину заявник вважав істотною для справи та такою, що не була і не могла бути йому відома, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Апеляційного суду Луганської області від 27.04.2016 року за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Аналіз обох заяв ГО АТ «Супутник» свідчить про те, що обставиною, якою заявник обґрунтовує обидві заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є саме припинення на підставі наказу від 31.08.2011 року трудових відносин із позивачкою ОСОБА_1 станом на час розгляду справи судом, про що в першому випадку заявник дізнався із бесіди голови АТ «Супутник» з колишнім головою АТ «Супутник» ОСОБА_6 , а в другому із постанови слідчого відділу Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0002415.

Станом на час перегляду справи вказана постанова про закриття кримінального провадження скасовано постановою керівника Сєвєродонецької міської прокуратури від 06.12.2018 р., і наразі кримінальне провадження № 0002415 від 09.08.2017 року закрите постановою начальника відділення СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У зв`язку із чим заявник ГО АТ «Супутник» вважає такою, що містить обставини, які відносяться до категорії нововиявлених, постанову про закриття кримінального провадження № 0002415 від 31.03.2020 року, яку просить врахувати у якості доказу, яким він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Виконуючи вказівки Верховного Суду щодо необхідності надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати оцінку обставинам, на які посилається заявник та запереченням іншого учасника справи, та враховуючи, що підставою зави про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначено не постанову про закриття кримінального провадження від 21.06.2018 р. у відповідності до вимог п. 2 частини другої статті 423 ЦПК України, а обставини звільнення позивачки станом на час розгляду справи судом на підставі п. 1 частини другої статті 423 ЦПК України, колегія суддів розглядає заяву ГО АТ «Супутник» саме з цієї підстави та бере до уваги наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви від 13 липня 2016 року про перегляд рішення апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року, апеляційний суд Луганської області в своїй ухвалі від 27 липня 2016 року зробив висновок про те, що обставина, на яку посилається АТ «Супутник» в заяві про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами щодо звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу № 3 від 31 серпня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_1 », існувала на момент прийняття апеляційним судом рішення, однак як суду, так і заявнику відома не була і про це заявнику стало відомо після ухвалення рішення, про перегляд якого ставиться питання, однак вона могла бути встановлена при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи у разі заявлення представниками відповідача клопотання про допит свідка ОСОБА_6 , тому зазначена у заяві обставина не є нововиявленою.

Крім того, апеляційним судом із посиланням на подання 16 вересня 2011 року ОСОБА_1 як головним бухгалтером до управління Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьку звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за серпень 2011 року, яка була прийнята, про що свідчить реєстраційний номер в органі Пенсійного фонду України № 1699, а також на подання аналогічної звітності ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України за вересень 2011 року - квітень 2012 року з одночасним поданням в цей період звітності головою правління автогаражного товариства ОСОБА_6 , було зроблено висновок про те, що така звітність за серпень 2011 року подавалася лише головним бухгалтером, і оскільки у поданій головою автогаражного товариства «Супутник» за вересень 2011 року квітень 2012 року до УПФУ в м. Сєвєродонецьку звітності відомості про звільнення позивача відсутні, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 як в серпні 2012 року, так і в подальшому перебувала у трудових відносинах з автогаражним товариством «Супутник», а отже якщо наказ про її звільнення і видавався, то він не був реалізований.

Вказаний наказ є лише доказом і не впливає на встановлення обставин справи стосовно трудових правовідносин сторін, а саме на те, що на час розгляду справи судом автогаражним товариством «Супутник» не було вирішено питання щодо розірвання з ОСОБА_1 трудового договору, укладеного на невизначений строк, їх юридичну оцінку, зроблену апеляційним судом при ухваленні рішення від 27 квітня 2016 року, а тому не є істотною обставиною у цій справі, тобто не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 361 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року касаційну скаргу автогаражного товариства «Супутник» відхилено, а ухвала апеляційного суду Луганської області від 27 липня 2016 року залишена без змін.

Тобто обставині звільнення позивачки, на яку посилається заявник як на нововиявлену, та відповідним доказам щодо подання позивачкою як головним бухгалтером відповідача до управління Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьку звітності за період вересень 2011 року - квітень 2012 року судовим рішенням, яким відмовлено у задоволення заяви автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і яке набрало законної сили, вже дана юридична оцінка.

Наявна станом на час розгляду теперішньої заяви постанова про закриття кримінального провадження № 0002415 стосується лише відсутності певного складу кримінального правопорушення внаслідок відсутності предмету злочину.

В постанові не викладені обставини, які в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України є нововивлениями, а є лише висновки, що стали підставою для закриття кримінального провадження. Вказані висновки за умови наявності судового рішення, що набрало законної сили, не є обставинами встановлення факту припинення трудових відносин сторін.

Крім того, постанова слідчих органів не містить нових обставин, а лише обставини, які підтверджуються доказами, яким дана оцінка в ухвалі апеляційного суду Луганської області від 27 липня 2016 року, яка набрала законної сили.

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", п. 40).

Відповідно до п. 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, про що згідно частини четвертої вказаної норми постановляє ухвалу.

Тому колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні заяви автогаражного товариства «Супутник» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до автогаражного товариства «Супутник» про звільнення з роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Керуючись ст. 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви автогаражного товариства «Супутник» про перегляд рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, цей строк продовжується на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту ухвали 28 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді: