Справа № 463/4787/17 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2744/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Леньо С.І. від 19 лютого 2018 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11665,79 грн. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять грн. сімдесят дев`ять коп.). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» 1 600 грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення не було встановлено ту обставину, чи дійсно позивачем, ЛКП «Господар» надавались послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які саме послуги їй надавались послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які саме послуги їй надавались, про оплату яких звернувся позивач. Звертає увагу, що згідно ч.6 п.1 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період відсутності понад 30 календарних днів. Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обмежився лише наданим ЛКП «Господар» розрахунком заборгованості невідомого походження по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, не з`ясувавши, які конкретно послуги їй надавались ЛКП «Господар». Також вважає, вимоги позивача необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про стягнення з неї 11665,79 грн. заборгованості такими, що недоведені належними та допустимими доказам. Задовольняючи позов, суд не встановив реальну суму боргу, виходячи з об`єму наданих відповідачем послуг. Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не перевірив тверджень ЛКП «Господар» про надання їй послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, не перевірив чи надаються такі послуги з врахуванням складових тарифу та не встановив розміру прибудинкової території, що випливає на вартість послуг. Вказує, на те, що квартира АДРЕСА_1 постійно замокала, оскільки водостічні труби в сусідньому житловому будинку, що є на спільній стіні прогнили, в них утворилися дірки, через які протікали дощові води, зовнішні стіни замокли, покрилися сирістю і грибком. Зазначає, що оплачувала послуги згідно з квитанціями, які надсилались ЛКП «Господар», однак коли від дирявих водостічних труб з сусіднього житлового будинку, забитого сміттям комину стіна кімнати покрилася грибком, звернулася до ЛКП «Господар» та на її звернення прийшла комісія з ЛКП «Господар» разом з директором ЛКП, оглянули та пообіцяли скласти акт, однак до сьогодні такий акт не складено. Вказує, що 15.12.2014 звернулася із заявою до ЛКП «Господар» про перерахунок вартості комунальних послуг, просила посприяти у ремонті даху. Покрівля житлового будинку протікала, майстри ЛКП «Господар» відмовилися виконувати ремонтні роботи покрівлі на висоті 4-х поверхового житлового будинку старої забудови. Вказує ,що за особисті кошти відремонтувала дщах, водостічні труби, почистила комин, встановила овальне пластикове зі склопакетом вікно на фасаді будинку на горищі над її квартирою, провела реставрацію фасадних 4-ох вікон, балконного блоку, балкону фасадного. Вважає, що ЛКП «Господар» не надає в повному обсязі послуги з утримання житлового будинку і споруд та прибудинкової території. Вказує, що 31.08.2015 року та 19.10.2017 року вона зверталася до директора ЛКП «Господар» із заявою про зарахування вартості проведених ремонтних робіт в рахунок оплати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак відповіді на своє звернення не отримала.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 141,264, 280 ЦПК України, ст. 322 ЦК України, п.1 ч.1, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанову ВСУ у справі №6-59цс13 від 30.10.2013р., та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності набуте відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2013р. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з утримання будинку, її загальний розмір за період з 01.05.2014р. по 01.01.2018р. становить 11 665,79 грн. Суд прийняв такі розрахунки як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідач не представила, та відповідно, ухвалив рішення про стягнення такої суми в примусовому порядку. Відтак суд вважав, що позов слід визнати обґрунтованим і задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

25.09.2017р. ЛКП «Господар» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути 9470 грн. 69 коп. заборгованості за надані послуги з утримання будинку АДРЕСА_2 та прибудинкової території.

30.01.2018р. ЛКП «Господар» подало заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 11665,79 грн. за період з 01.05.2014р. по 01.01.2018р.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_3 , житлово-комунальні послуги якій надає позивач. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не проводить оплати за отримані послуги. За період з 01.05.2014р. по 01.08.2018р. розмір заборгованості відповідача за отримані послуги з утримання будинку становить 11665 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку.

Відповідно до змісту п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7). Право власності набуте відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2013р.

Позивач є підприємством, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території у згаданий будинок, що перебуває на балансі у вказаного ЛКП, чого сторонами не оспорено та не спростовано.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з утримання будинку (а.с.23), її загальний розмір за період з 01.05.2014р. по 01.01.2018р. становить 11665,79 грн.

Доводи скарги про те, що позивачем ряд послуг не надається та не може надаватись, однак нарахування на такі здійснюється, жодними доказами не підтверджуються. Більше того такі доводи не конкретизовані з приводу послуг, які не надавались ЛКП, періоду ненадання, тощо, що б можна було перевірити.

Також відповідачкою не надано свого розрахунку наданих та оплачених нею послуг за спірний період.

Крім цього, відповідачка частково оплачувала послуги позивача, що вбачається із розрахунку, однак вкрай рідко та нерегулярно. А саме до 1.05.2014 року нею оплачено 856,30 грн., а також 115 грн. у червні 2015 року.

Крім цього, відповідачкою доказів на спростування доводів позову не подано ні у суді першої, ані апеляційної інстанції та про витребування таких відповідачкою клопотань не заявлено.

Окрім цього, що стосується доводів про ненадання або надання неякісних чи не у повному обсязі послуг, що повинні та можуть надаватись, то жодних претензій з цього приводу, тим більше у формі, що передбачена законом відповідачка позивачу не надсилала та з цього приводу до позивача не зверталась у спірний період. У матеріалах справи відсутні навіть заяви, скарги, повідомлення з цього приводу у спірний період.

Доводи відповідачки про відсутність укладеного між нею та позивачем договору про надання комунальних послуг не спростовує факту надання їй комунальних послуг та необхідності їх оплати. Крім цього, доказів про те, що відповідачка мала намір укласти договір про надання послуг, а ЛКП «Господар» ухилялося від його укладення, слід вважати голослівними, оскільки доказів на підтвердження таких доводів відповідачкою знову ж не представлено.

Посилання відповідачки на те, що у квартирі ніхто не проживає, не є підставою для звільнення від оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, з врахуванням, також, і того, що відповідачка є власницею згаданої квартири.

Щодо доводів скарги про понесення витрат на ремонт будинку, то такі слід вважати теж на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, оскільки будь-яких доказів на підтвердження понесення відповідачкою витрат на суму 20000 грн. не надано. Крім цього, докази про те, що відповідачка при проведенні таких робіт дійсно зверталася до ЛКП, погоджувала чи повідомляла ЛКП про майбутнє проведення ремонтних робіт, відсутні.

Окрім цього, відповідачка, як власниця квартири та відповідно співвласниця місць загального користування будинку, як і інші співвласники несе певні обов`язки щодо утримання будинку.

Окрім наведеного, відповідачкою зустрічних позовних вимог чи окремого позову про зарахування теоретично можливо понесених нею витрат на ремонт будинку заявлено не було.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра