Справа № 278/3308/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку у процесі розгляду уточнила (а.с. 32-34) до ОСОБА_1 (неповнолітнього на час звернення до суду) в особі його матері ОСОБА_2 , в якій зазначила, що є потерпілою стороною в кримінальному провадженні, в межах якого ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, яким завдав позивачу матеріальної шкоди в сумі 9478,01 грн.
У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду в сумі 9478,01 грн, заподіяну внаслідок учинення злочину.
У судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав позовну заяву.
ОСОБА_1 подав заяву про визнання позовної заяви та про розгляд справи за його відсутності (а.с. 59).
ОСОБА_3 до канцелярії суду також подано заяву, в якій просить суд слухати справу без неї (а.с. 55).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
26 вересня 2019 року Житомирський районний суд Житомирської області виніс вирок про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 5-6).
Як убачається з вироку, 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 14 години 45 хвилин прийшов на ділянку місцевості у лісі, на відстані близько 200 м від хутора «Довжик» в с. Зарічани, де, переконавшись у непомітності своїх дій та відсутності поряд сторонніх осіб, за допомогою лопати викопав у землі траншею довжиною близько 8 м та глибиною близько 60 см, таким чином розкопавши кабель МКСАБл 4*4**1,2, що належить військовій частині НОМЕР_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, останній лопатою обрубав частину наведеного кабелю довжиною 8 м та почав витягати його на поверхню, щоб викрасти, однак був викритий військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком розмір збитків від пошкодження ділянки кабельної лінії зв`язку К-346 військової частини НОМЕР_1 складає 9478,01 грн (а.с. 7).
На момент вчинення злочину відповідач був неповнолітнім, однак 09 березня 2020 року досяг повноліття (а.с. 57).
Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах (ч. 1 ст. 1179 ЦК України).
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (реч. 1 ч. 2 ст. 11 79 ЦК України).
Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди (ч. 3 ст. 1179 ЦК України).
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність завдання збитків позивачу неправомірними діями відповідача, у зв`язку з чим, враховуючи, що він наразі є повнолітнім, вважає за потрібне стягнути з нього 9478,01 грн майнової шкоди.
У процесі розгляду справи сторона відповідача просила розстрочити виконання рішення суду.
Частиною 1 ст. 435 ЦПК України передбачена можливість суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, а заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).
З огляду на наведене, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду на один рік з дня ухвалення рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на наведене, зважаючи на той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за потрібне стягнути з останнього на користь держави 960,50 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, -
ВИРІШИВ:
Задовольнити позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , МФО 820172 в ДКСУ м. Київ) матеріальну шкоду в сумі 9478,01 грн, заподіяну внаслідок учинення злочину.

Розстрочити виконання судового рішення до 23 квітня 2020 року зі щомісячними платежами рівними частинами по 789,83 грн щомісячно.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 960,50 грн судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя О. М. Дубовік