Провадження № 2/201/942/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Максимовою О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області про визнання власником, зобов`язання видати свідоцтво, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 грудня 2019 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, у якому просить визнати себе власником автомобіля DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN - НОМЕР_3 , а також зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію указаного автомобіля на його ім`я та видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у 2014 році він на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу придбав автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN - НОМЕР_3 . У серпні 2014 року він звернувся до Дніпропетровського ВРЕР-1 з метою реєстрації указаного транспортного засобу та 20 серпня 2014 року йому було видано тимчасовий реєстраційний талон від 18 серпня 2014 року НОМЕР_4 замість свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, мотивуючи це тим, що відсутні бланки свідоцтва. На момент видачі тимчасового реєстраційного талону працівниками Дніпропетровського ВРЕР-1 були перевірені наявні правовстановлюючі документи на автомобіль, зокрема нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу та довідка-рахунок ВІА 684308, які залишилися у Дніпропетровському ВРЕР-1, як підстава для реєстрації автомобіля на його ім`я. З метою отримання постійного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач у березні 2019 року звернуся до Територіального сервісного центу № 1242 РСЦ в Дніпропетровській області МВС України. Однак листом від 02 квітня 2019 року його повідомили, що видача свідоцтва про реєстрацію автомобіля на підставі довідки-рахунку неможлива у зв`язку зі змінами у законодавстві. Відмова відповідача видати йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не дає можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду (а.с.1-5).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 грудня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 20).

Ухвалою судді від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області про визнання власником, зобов`язання видати свідоцтво (а.с.21-22).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовну вимоги позивача не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач як підставу проведення перереєстрації транспортного засобу надано довідку-рахунок серії ВІА № 684308 від 18 серпня 2014 року та тимчасовий реєстраційний серії НОМЕР_4 від 18 серпня 2014 року, виданий строком на три місяці. Листом від 02 квітня 2019 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації транспортного засобу, оскільки у відповідності до Порядку реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, довідка-рахунок не визначена в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Окрім того, представник відповідача посилається на те, що позивач звернувся не до належного відповідача, оскільки позивач помилково вважає, що відповідач не визнає його право власності на транспортний засіб (а.с.28-33).

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 березня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у якому також представник відповідача просив врахувати позицію РСЦ в Дніпропетровській області, викладену у відзиві (а.с.57).

Позивач 23 квітня 2020 року направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.63).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , згідно Довідки-рахунку серії ВІА № 684308 від 18 серпня 2014 року, виданої ТОВ «РІУС», придбав транспортний засіб DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN - НОМЕР_3 (а.с.36).

На підставі довідки-рахунку позивачу було видано тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_4 від 18 серпня 201 року терміном дії до листопада 2014 року (а.с.10-11).

У березні 2019 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру №1242 РСЦ МВС із заявою про проведення перереєстрації транспортного засобу DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN - НОМЕР_3 та видачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.35).

Листом Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ МВС від 02 квітня 2019 року за № 31/4-1242-С-76 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про реєстрацію на автомобіль, оскільки у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388, довідка-рахунок не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу (а.с. 19).

Так, згідно із ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджено постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388. Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа па паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи органу доходів і зборів, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових наливах), відчуження, передача права користування і розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. А для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку (як у спірному), крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

18 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Таким чином, надана позивачем для реєстрації в лютому 2019 року довідка-рахунок від 18 серпня 2014 року вже не була на той час документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу.

Таким чином, РСЦ в Дніпропетровській області цілком обґрунтовано відмовлено позивачу у перереєстрації транспортного засобу. Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

Щодо позовних вимог позивача про визнання його власником автомобіля необхідно зазначити наступне.

Згідно із ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ні попереднім власником, ні будь-якою іншою особою, не оспорюється право власності позивача на транспортний засіб.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання за ним права власності на транспортний засіб, безпідставно посилалася на ст. 328 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об`єкт рухомого майна та видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт рухомого майна.

Отже, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області про визнання власником, зобов`язання видати свідоцтво.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області про визнання власником, зобов`язання видати свідоцтво залишити без задоволення.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2020 року.

Суддя С.О. Демидова