Провадження № 2-о/760/134/20
Справа № 760/475/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просили розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 10.09.1994 Сахновецьскою сільською Радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис НОМЕР_1 .

В обґрунтування зазначили, що 10.09.1994 було укладено шлюб між заявниками.

Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що заявники є людьми з різними поглядами на життя, протягом останнього, досить тривалого часу у подружжя виникали різного роду непорозуміння та сварки, що привело до того, що останні припинили сімейні стосунки та ведення спільного господарства. Також зазначили, що втратили почуття любові, не ведуть спільного господарства.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Однак, 14.02.2020 через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої вимоги за заявою підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, строк для примирення не надавати, шлюб розірвати.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. 14.02.2020 через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, строк для примирення просила не надавати, шлюб розірвати.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого Сахновецькою сільською Радою Старокостянтинівського району, серії НОМЕР_1 , актовий запис №25.

Від спільного шлюбу заявники мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_2 , актовий запис №1015.

Заявники погодили між собою та закріпили умови щодо розміру та порядку сплати аліментів на утримання дитини у нотаріально посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В., зареєстрованому за № 1279, договорі між батьками про розмір та порядок сплати аліментів на утримання дитини від 18.12.2019.

Згідно п.2 договору, вбачається, що у зв`язку з тим, що батьки проживають окремо та дитина проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , батько щомісячно зобов`язується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн, до досягнення ним (дитиною) повноліття. З п.3 договору вбачається, що аліменти повинні сплачуватися батьком щомісячно, не пізніше 25 числа кожного поточного місяця, будь-яким шляхом (поштовим переказом, переведення на картковий рахунок матері, готівкою під розписку). Відповідно до п.п.4, 5 договору, розмір аліментів, що сплачуються за цим договором, не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму визначеного законодавством (Закон України «Про державний бюджет України» на відповідний рік) для дітей віком від 6 до 18 років. В разі необхідності уточнення розміру аліментів здійснюється сторонами самостійно, відповідно до закону, яким встановлюється новий розмір прожиткового мінімуму. Сплата аліментних платежів за цим договором починається з місяця, в якому набрало законної сили рішення суду про розірвання шлюбу між батьками, і діє досягнення дитини повноліття.

Згідно договору укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.12.2019 про утримання та виховання дитини вбачається, що згідно п.3 договору, батьки дійшли згоди, що дитина буде проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.6 договору, вбачається, що батько має право на особисте (без присутності матері) спілкування з дитиною до 24 годин на тиждень, а також двічі на місяць брати дитину до себе на суботу, неділю та у святкові дні, за попередньою домовленістю з матір`ю, якщо це не суперечить волі та бажанню дитини, а також з урахуванням стану здоров`я дитини, режиму утримання та навчального процесу. Батько зобов`язаний попередити матір по телефону про день та час спілкування з дитиною та узгодити місцеперебування (місцезнаходження дитини).

Згідно з частиною третьою ст.293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Положеннями Сімейного кодексу України, передбачено, що шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, у порядку, встановленому ст.109 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною третьою, четвертою ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, відповідно до частини першої статті 109 Сімейного кодексу України.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст.5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст.10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною другою вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб».

Положеннями статті 12 Конвенції проголошено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст.5, 8 вказаного міжнародного договору.

Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками неможливе і суперечить інтересам подружжя.

Виходячи з вище викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 8, 21, 52, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст.56, 109, 112 СК України, ст.ст.1-19, 293, 294, 352-355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10.09.1994 Сахновецькою сільською Радою Старокостянтинівського району, актовий запис №25.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко