Справа № 379/357/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на: земельну ділянку площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області; грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно; житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,3981 га.

Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, що залишилось на день смерті спадкодавця, оскільки син спадкодавця ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, про що надав нотаріусу відповідну заяву, а інших спадкоємців за законом, які претендують на спадщину немає. У встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона подала до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та вступила в управління та володіння спадковим майном. 11.11.2009 позивачці були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області та на грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно.

Крім того, відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010 року) за позивачкою було визнано право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,3981 га.

На вказану земельну ділянку на підставі звернення спадкодавця про надання дозволу на її приватизацію та відповідного рішення Дубівської сільської ради було виготовлена технічна документація та 16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі були видані державний акт серії ЯИ № 834257 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:004:0060, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та державний акт серії ЯИ № 834258 на земельну ділянку площею 0,2481 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:004:0061, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, в.о. завідувача Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, оскільки державні акти на них були видані Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі 16.03.2010, тобто уже після смерті спадкодавця.

Оскільки, вищевказаний факт не дає змоги оформити їй (позивачці), як спадкоємцю права на земельні ділянки, остання звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнали в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 390/2009, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка проживала до дня смерті по АДРЕСА_1 (а.с.6).

На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, з: земельної ділянки площею 2,3411 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2797843 від 26.12.2005; грошових вкладів з відповідними процентами та компенсаціями, зареєстрованих в реєстрі за № 3503 та за № 3505 відповідно, що належали померлій на підставі довідки № 208 виданої 21.10.2009 філією Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України»; житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,3981 га, що належав померлій на підставі рішення від 15.01.2010 № 3 виконкому Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняла спадщину шляхом подачі 28.08.2009 відповідної заяви до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області. Вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті матері, оскільки її брат ОСОБА_3 , заявою від 28.08.2009, поданою державному нотаріусу, відмовився від прийняття спадщини за законом на її користь (матеріали спадкової справи).

Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає.

11 листопада 2009 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Овраменко Л.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця ОСОБА_2 , а саме на: приватизовану земельну ділянку площею 2,3411 га в межах згідно плану (опис меж: від «А» до «Б» землі власника сертифікату, від «Б» до «В» землевласник гр. ОСОБА_4 , від «Г» до «Д» землі спільної власності, від « ОСОБА_5 » до «А» землевласник гр. ОСОБА_6 ), яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 322481300:02:002:0018, яка розташована на території Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2797843 виданого 26.12.2005 Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації за № 313 від 20.09.2004 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.333.00099; грошові вклади з відповідними процентами та компенсаціями у філії Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» м. Тараща Київської області, станом на 21.10.2009 на особистих рахунках № НОМЕР_1 (038) залишок вкладу 0 грн. 89 коп., № 91551180 (038) залишок вкладу 4922 грн. 85 коп., № 057145 (038) залишок вкладу 0 грн. 20 коп., що належали померлій на підставі довідки № 208 виданої 21.10.2009 філією Богуславського відділення № 2873/028 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» м. Тараща Київської області (а.с.11).

Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010 року) за ОСОБА_1 було визнано право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 4450 грн, на земельній ділянці 0,3981 га (а.с.12).

16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі на вказану земельну ділянку, на підставі звернення спадкодавця про надання дозволу на її приватизацію та відповідного рішення Дубівської сільської ради Таращанського району Київської області, була виготовлена технічна документація та видані Державний акт серії ЯИ № 834257 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:004:0060, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та Державний акт серії ЯИ № 834258 на земельну ділянку площею 0,2481 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:004:0061, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13,14).

Той факт, що вищевказані земельні ділянки належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується вищевказаними копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 834257 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 834258, виданими 16.03.2010 Управлінням земельних ресурсів у Таращанському районі; копією рішення Таращанського районного суду Київської області від 17.02.2010 (справа № 2-103/2010), копією витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 та НВ-020 від 05.03.2020 (а.с.12,13,14, 15-20).

Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що позивач як спадкоємець за законом після смерті матері фактично успадкувала земельні ділянки, і відповідно до ст. 392 ЦК України як власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.125 ЗК суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке складається із земельної ділянки площею 0,1500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:004:0060, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2481 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:004:0061, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтями 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду і через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін