Справа № 444/3237/19
Провадження № 2/444/360/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Галина Ігорівна

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання за нею в порядку спадкування права на земельні частки (пай) площею 1,92 га, який належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифіката серії НОМЕР_5 та площею 1,92 га, який належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката серії НОМЕР_6, що розташовані на території Надичівської сільської ради.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, ОСОБА_2 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Надичівською сільською радою, яка проживала в АДРЕСА_1 у власному будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра, ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Надичівською сільською радою.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай), а саме площею 1,92 га на території Надичівської сільської ради на підставі сертифіката серії НОМЕР_6, яка належала ОСОБА_3 . Спадщину після її смерті фактично прийняла її сестра ОСОБА_2 , але нотаріально не оформила і померла.

Позивач вказує, що на день смерті ОСОБА_2 належав житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельна частка (пай) на підставі сертифіката, виданого на її ім`я ОСОБА_2 , площею 1,92 га, серії НОМЕР_5. При житті вона склала заповіт, яким все належне їй майно та все те, на що вона матиме право, заповіла їй, ОСОБА_1 .

Звернувшись до нотаріальної контори з приводу спадкування після смерті ОСОБА_2 , їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_2 . А щодо спадкування земельних часток після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їй відмовлено та роз`яснено, що земельні частки (пай) площею 1,92 га кожної, які належали померлим, вона не зможе успадкувати з роз`ясненням, що спадкодавцям видано сертифікати старого зразка, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради №277 від 01.02.1993 року та роз`яснено, що для спадкування необхідно подати сертифікати про право на земельну частку зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку».

Крім того в свідоцтві про народження ОСОБА_2 зазначено, що її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю- ОСОБА_5 , а свідоцтві про народження ОСОБА_3 зазначено що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , тобто невірно зазначено закінчення в прізвищі.

Однак рішенням Жовківського районного суду від 16.04.2018 року встановлено, що померла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є сестрами.

Позивач звертає увагу, що з приводу обміну сертифікатів встановленого зразка вона звернулася до Жовківської РДА, однак там їй відмовлено в такому та роз`яснено, що сертифікат не може бути виданий у зв`язку із смертю спадкодавців, так як відповідно до ст. 25 ЦК України ними втрачено цивільну правоздатність та що їй необхідно звертатися в суд.

А тому просить захистити її право на земельні частки (паї) в порядку спадкування та задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову.

Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Жовківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. При вирішенні справи по суті покладаються на думку суду.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач Жовківська районна державна адміністрація Львівської області не заперечує проти позовних вимог, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_5, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку по уточнених даних площею 1,92 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (аркуш справи № 19).

Копією сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_6 , виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року, стверджується, що ОСОБА_3 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку по уточнених даних площею 1,92 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (аркуш справи № 18).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видано Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 06.04.1991 року, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 06.04.2001 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 16 (аркуш справи № 7).

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

З листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 120/01-16 від 30.01.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в нотконторі не заводилася (аркуш справи № 31).

Наведене також підтверджується й інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59067476 від 20.01.2020 року (аркуш справи № 32).

Відомостей про те, що ОСОБА_3 за життя було складено заповіт з матеріалів справи не вбачається.

А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті ОСОБА_3 відбувається по закону, так як заповіт від її імені не посвідчувався.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові, матері.

Відомостей про спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 з матеріалів справи не вбачається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати

і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.04.2018 року встановлено юридичний факт, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідними сестрами (аркуш справи № 15).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому не підлягають доказуванню обставини про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Так як ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_3 , відповідно вона була спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї сестри.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 вбачається, що вона померла в селі Віднів, Жовківського району Львівської області.

З копії довідки № 153, яка видана виконкомом Надичівської сільської ради, вбачається, що померла гр. ОСОБА_2 проживала і була зареєстрована до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 (аркуш справи № 37).

А тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри, ОСОБА_3 , оскільки проживала разом із нею, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

В той же час у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншими спадкоємцями.

Суд бере до уваги і те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Тобто суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри, ОСОБА_3 , але юридично її не оформила, в тому числі і право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_6, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 10.10.2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10.10.2013 року складено відповідний актовий запис № 41 (аркуш справи № 6).

Ще за життя, а саме 13.12.2011 року, ОСОБА_2 склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даний заповіт посвідчений Дацко Надією Михайлівною , секретарем виконавчого комітету Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 75.

По даних, які знаходяться у виконавчому комітеті Надичівської сільської ради, заповіт заповідачем не змінено і не скасовано (аркуш справи № 8).

Чинність даного заповіту підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50677396 від 25.01.2018 року (аркуш справи № 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З копії довідки № 150, яка видана виконкомом Надичівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_1 проживала разом із померлою гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 і вели спільне господарство (аркуш справи № 37).

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Так як ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на час її смерті, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, тобто протягом шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_2 не заявила про відмову від спадщини, тому ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Внаслідок подання 25.01.2018 року позивачем ОСОБА_1 заяви у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину було зареєстровано спадкову справу 49/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50677435 від 25.01.2018 року.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 25.01.2018 звернулася із заявою у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про видачу свідоцтва про право на спащину за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0978 га, яка розташована там же та на право на земельну частку (пай) площею 1,92 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Суд бере до уваги, що позивачу ОСОБА_1 вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Видача даного свідоцтва додатково підтверджує те, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Однак на звернення ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на право на земельну частку (пай), площею 1,92 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області листом від 10.12.2019 року № 2447/01-16 їй відмовлено, оскільки нею не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку", тобто правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Листами від 30.01.2018 року № 02-36/420 та від 01.02.2018 року № 02-36/461 Жовківська районна державна адміністрація Львівської області повідомила позивача, що у зв`язку із втратою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 цивільної правоздатності внаслідок смерті, сертифікати на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація видати їм не може та рекомендовано позивачу як спадкоємцю звернутися в Жовківський районний суд Львівської області.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала з нею на час смерті, крім того не відмовилася протягом шестимісячного строку від дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини, яка складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 1,92 умовних кадастрових гектара, яке належало померлій згідного сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину за законом після смерті своєї рідної сестри, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але юридично її не оформила.

Спадщина складається із права на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_6, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року.

Відповідно за ОСОБА_1 підлягає визнанню в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_6, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року та яке фактично успадковане за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як наслідок право позивача на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судовому порядку.

Суд проаналізувавши всі наявні докази та документи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку ОСОБА_2 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_5, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_6, виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року та яке фактично успадковане за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 29.04.2020 року.