Постанова

Іменем України

22 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 185/5368/19

провадження № 61-2707св20

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана представником Криловою Оленою Леонідівною, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у складі судді Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути на користь з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 123 788, 49 грн за кредитним договором № б/н від 22 жовтня 2011 року, яка складається з 9 024, 95 грн - заборгованості за кредитом; 114 763, 54 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом з 22 жовтня 2011 року до 31 січня 2018 року та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що 22 жовтня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських правил, надала свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає договір між нею та банком.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язання за договором утворилась заборгованість у розмірі 336 096,83 грн, яка складається з 9 024, 95 грн - заборгованості за кредитом; 321 862, 33 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 209,55 грн - заборгованість за пенею та комісією. Однак позивач на свій розсуд бажає стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 123 788, 49 грн, яка складається з 9024, 95 грн - заборгованість за кредитом; 114 763,54 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22 жовтня

2011 року до 31 січня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 267 ЦК України, вважав, позов не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом подачі апеляційному суду клопотання про поновлення процесуального строку та доказів поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спливом строку апеляційного оскарження.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» недоліки, зазначені в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху усунуто не було, а саме: не надано доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, а тому на підставі положень статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

06 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, підписаною представником Криловою О. Л., на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, в якій просило скасувати це судове рішення та справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

У лютому 2020 року справа № 185/5368/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, чим порушив право позивача на доступ до суду.

Висновок суду апеляційної інстанції про пропуск АТ КБ «ПриватБанк» строку на апеляційне оскарження є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки представник позивача не приймав участь у розгляді справи, а оскаржуване судове рішення надіслано позивачу лише

05 листопада 2019 року на електронну адресу, а на поштову адресу банку - 23 січня 2020 року, тобто після подачі апеляційної скарги та постановлення судом оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом подачі апеляційному суду клопотання про поновлення процесуального строку та доказів поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення.

11 січня 2020 року на виконання ухвали судді Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про усунення недоліків, в якій зазначено, що банк не має можливості надати докази отримання оскаржуваного рішення 04 листопада 2019 року електронною поштою, оскільки повідомлення з його копією видалено з поштової скриньки банку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм процесуального права, дає підстави для висновку про те, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частина четверта статті 358 ЦПК України визначає, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник як такі, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд вважав неповажними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, вказані АТ КБ «ПриватБанк» у заяві на виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком з огляду на те, що апеляційним судом, за умови відсутності представника банку у судовому засіданні, не перевірено доводи апеляційної скарги про те, що копію оскаржуваного заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року банк отримав лише 04 листопада 2019 року електронною поштою, а у матеріалах справи відсутні докази отримання АТ КБ «ПриватБанк» та його представником оскаржуваного судового рішення засобами поштового зв`язку у інший строк.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для застосування положень частини четвертої статті 358 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суду необхідно надати належну оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження, з`ясувати, чи є ці причини такими, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, коли особа отримала відповідне оскаржуване рішення суду, тобто ознайомилася з його змістом.

Як видно з матеріалів справи, за умови відсутності представника банку у судовому засіданні, копія судового рішення у відповідності до статті 272 ЦПК України була направлена лише 29 жовтня 2019 року (згідно дати на супровідному листі - а.с. 121). При цьому зворотне повідомлення про вручення у справі відсутнє.

Апеляційний суд зазначеного не врахував та, відмовивши у відкритті апеляційної скарги без належних правових підстав, порушив право позивача на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційніскарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик