Провадження № 22-ц/801/870/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 рокуСправа № 127/28284/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Богацької О. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк Олени Степанівни про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та факту батьківства,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Луценко Л. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О. С. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та факту батьківства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою позивач проживала разом з ОСОБА_6 однією сім`єю без перебування в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі з 31 серпня 2012 року до дня його смерті. Вони вважали один одного членами однієї сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, усталені відносини, що притаманні подружжю, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію шлюбу.

Ведення спільного побуту та сімейного бюджету доводиться тим, що за спільні кошти та за взаємною згодою вони брали участь у витратах на утримання житла, проводили ремонт в кухні, купляли побутову техніку для спільного користування, а також позивач самостійно оплачувала послуги з доступу до мережі Інтернет відповідно до абонентського договору.

Крім того, від їхніх стосунків у позивача та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась спільна дитина ОСОБА_7 . Оскільки, позивач та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебували в актовому записі про народження дитини відомості про батька записано відповідно до частини першої статті 135 СК України (зі слів матері).

За життя ОСОБА_6 не подав до органу ДРАЦС заяву про визнання себе батьком дитини, хоча мав такий намір та фактично визнавав себе батьком дитини. Він піклувався про позивача під час вагітності, купував речі для новонародженої, забирав дружину та доньку з пологового будинку, був ініціатором і приймав участь під час обряду хрещення їхньої доньки, постійно проводив відпочинок із дружиною та донькою, забезпечував їх матеріально.

Виходячи з наведеного, позивач просила:

-встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, разом із ОСОБА_1 в період з 31 серпня 2012 року по 10 червня 2018 року;

-встановити факт батьківства ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-внести до актового запису про народження за № 2322 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в м. Вінниці Вінницької області, вчинений Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30 червня 2017 року наступні зміни: прізвище дитини змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », записати батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці Вінницької області, є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Вінниця Вінницької області, громадянки України.

Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 №2322 від 30 червня 2017 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у відомості про батька, зазначивши батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянина України. Змінити прізвище дитини ОСОБА_7 з « ОСОБА_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

В іншій частині задоволення позову відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 409,60 грн.

Речові докази по справі - гістологічний матеріал ОСОБА_6 та зразки букального епітелію ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які поміщені в спеціальні пакети Експертної служби МВС України №№ 4088547, 3992483, 3992508, - залишено при цивільній справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці Вінницької області, відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Вінниця Вінницької області, а тому останній підлягає встановленню, а позов в цій частині - задоволенню, оскільки встановлення даного факту обумовлено внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини та, в послідуючому, оформленням пенсії по втраті годувальника та спадкових прав після смерті спадкодавця. Відповідно, підлягають внесенню зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 № 2322 від 30 червня 2017 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у відомості про батька, зазначивши батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянина України, та змінивши прізвище дитини ОСОБА_7 з « ОСОБА_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, які б свідчили про проживання позивача з особою, яка померла, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 31 серпня 2012 року по 10 червня 2018 року. Окрім того, в матеріалах справи також відсутні докази ведення спільного господарства, наявності у останніх спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків тощо.Окрім того, варто зазначити, що при зверненні до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, важливе значення має мета встановлення юридичного факту, оскільки саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Проте, позивач у позовній заяві чітко не формулює мету встановлення зазначеного факту.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 7720,14 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що зміст позовних вимог у даній справі свідчить про необхідність їх розгляду саме у порядку окремого провадження.

Судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи був упередженим та необ`єктивним, надавши перевагу у справі стороні позивача.

У порушення положень частини першої, другої статті 107 ЦПК України при призначенні у справі судової молекулярно-генетичної експертизи суд першої інстанції взагалі не з`ясував думку всіх учасників справи щодо необхідності надання відповідних матеріалів для проведення експертного дослідження (біологічних об`єктів некропсійного матеріалу (скельця та блоки)). Відібрання вищевказаних матеріалів від померлого ОСОБА_6 в кількості 12 шматочків відбулось 11 червня 2018 року під час розтину трупу з метою саме патолого - гістологічного дослідження, а не проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Крім цього, відповідно до супровідного листа Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2019 року за № 127/28284/18 на адресу Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судом, окрім цивільної справи, копії ухвали суду від 12 лютого 2019 року, двох компакт-дисків, також направлено « .. 7 скелець з гістологічними зрізами аутопсійного матеріалу померлого ОСОБА_6 ; 12 парафінових блоків з аутопсійним матеріалом згідно форми № 013/о № 111-2018 (згідно журналу реєстрації померлих по ВОКЛ ім. Пирогова), вологий архів в скляній ємкості. Проте, кількісний перелік вищезгаданих об`єктів дослідження безпосередньо ухвалою суду від 12 лютого 2019 року не був зазначений. Більше того, як свідчить зміст висновку експерта від 15 жовтня 2019 року № 493 упакування цих об`єктів здійснено працівниками суду без дотримання відповідно до вимог Інструкції щодо забезпечення їх збереження від несанкціонованого доступу та незасвідчене особою в передбаченому законодавством порядку (пункт 9 розділу І Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2017 року за № 591).

Також, з метою встановлення факту біологічного батьківства судом в ухвалі від 12 лютого 2019 року не вирішено питання про надання експерту будь-яких зразків, що містять ДНК матері і дитини, або доручення їх відібрання безпосередньо експертом.

Відповідно до акту відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) від 25 вересня 2019 року, складеного судовим експертом Сидоренко В. Д., в приміщенні лабораторії сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС України 25 вересня 2019 року відібрані зразки букального епітелію у імовірної матері : ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_7 , з посиланням на ухвалу суду (без зазначення якої саме). Проте, судовий експерт ОСОБА_12 не брав безпосередньої участі у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, а тому не був попереджений про можливу кримінальну відповідальність. Матеріали справи також не містять будь-якої ухвали суду, яка б надавала судовим експертам або іншим працівникам Вінницького НДЕКЦ МВС України право на відібрання відповідних зразків ДНК матері та дитини.

Висновок експерта від 15 жовтня 2019 року № 493, який оформлений судовим експертом Вінницького НДЕКЦ МВС України Немикіним О. М. в силу вимог статті 78 ЦПК України є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Дійшовши висновку щодо необхідності встановлення факту батьківства з метою оформлення пенсії по втраті годувальника суд першої інстанції в порушення статті 53 ЦПК України не залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відповідний орган Пенсійного фонду України.

Судом першої інстанції також не вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості другого позивача малолітню дитину ОСОБА_7 відповідно до статті 50 ЦПК України, оскільки місцевим судом вирішено питання, що стосуються прав та інтересів малолітньої дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

08 квітня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вх. № 3416 про розгляд справи без представника третьої особи.

27 квітня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , вх. № 3940 про розгляд справи за відсутності представника апелянта. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_13 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржується ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а тому в частині вирішення позовних вимог до ним судом апеляційної інстанції не перевіряється. Рішення місцевого суду оскаржується Голівським В. В ., який діє в інтересах ОСОБА_3 , в частині задоволених позовних вимог.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , №2322 від 30 червня 2017 року, вчиненого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у відомостях про матір значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_2 ; у відомостях про батька значиться ОСОБА_15 , громадянин України; підставою запису відомостей про батька стала заява ОСОБА_1 про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 139-16.3-44 від 30 червня 2017 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) /а. с. 14 т.1/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 13 червня 2018 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років у м. Вінниці, про що 13 червня 2018 року складено відповідний актовий запис №1702 /а. с. 15 т.1/.

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 15 жовтня 2019 року № 493 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, генетичні ознаки якого встановлені з фрагментів органів (некропсійного матеріалу), може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,9999% /а. с. 9-24 т.2/

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці Вінницької області, відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Вінниця Вінницької області, а тому останній підлягає встановленню, а позов в цій частині - задоволенню, оскільки встановлення даного факту обумовлено внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини та, в послідуючому, оформленням пенсії по втраті годувальника та спадкових прав після смерті спадкодавця. Відповідно, підлягають внесенню зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 № 2322 від 30 червня 2017 року, складеного Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у відомості про батька, зазначивши батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Літинського району Вінницької області, громадянина України, та змінивши прізвище дитини ОСОБА_7 з « ОСОБА_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження ґрунтується на обставинах справи, зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України)

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_7 від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У статті 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Унесення змін до актового запису про народження передбачений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до пункту 2.13.1 зазначених правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з пунктом 2.16.4 цих правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи в їх сукупності та взаємозв`язку, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що висновок експерта не може бути прийнятий до уваги, оскільки цей висновок є недопустимим доказом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що «експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, яка постановою Вінницького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року залишена без змін, у вказаній цивільній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та на вирішення яких були поставлено питання: Чи є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, генетичні ознаки якого встановлені з фрагментів органів (некропсійного матеріалу), біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 2322, вчинений Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30 червня 2017 року ?. Для проведення зазначеної експертизи в розпорядження судових експертів було надано некропсійний матеріал (скельця та блоки) та вологий архів ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, який зберігається у Вінницькому обласному патологоанатомічному бюро, та матеріали цивільної справи (а.с.192-193, 247а-249 т.1).

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 15 жовтня 2019 року № 493 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, генетичні ознаки якого встановлені з фрагментів органів (некропсійного матеріалу), може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,9999%. Вказаний висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумнівів в його правильності.

Окрім цього, в матеріалах справи містяться фотокартки, на яких зображена позивач з померлим ОСОБА_6 , на яких прослідковується, що ОСОБА_6 забрав позивача разом із донькою з пологового будинку, був присутній під час таїнства хрещення ОСОБА_7 , проводив спільний час з позивачем та її донькою, а також в колі родичів ОСОБА_1 ; а також фотокартки, на яких зображені позивач, її донька та матір померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4 в гостях у останньої (а.с.22-27 т.1).

Згідно копії титульної сторінки індивідуальної карти вагітної і породіллі ОСОБА_1 №1024/149 від 16 грудня 2016 року вбачається, що зі слів ОСОБА_1 16 грудня 2016 року реєстратором жіночій консультації були зазначені дані про майбутнього батька дитини - ОСОБА_6 , 1963 року народження, зав. продбазою (а. с. 20 т.1).

Заперечуючи встановлені судом обставини, ОСОБА_3 належних і допустимих доказів на їх спростування не надала.

Доводи апеляційної скарги про те, що зміст позовних вимог у даній справі свідчить про необхідність їх розгляду саме у порядку окремого провадження, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки зі справи видно, що місцевим судом справу правильно розглянуто в порядку позовного провадження, так як встановлення даного факту обумовлено внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини та, в послідуючому, оформленням пенсії по втраті годувальника та спадкових прав після смерті спадкодавця. А ОСОБА_3 заперечує позовні вимоги в цій частині, що свідчить про наявність спору.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки правових підстав для скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині та закриття провадження у справі в цій частині відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Оскільки позовні вимоги позивача про встановлення факту батьківства та внесення до актового запису про народження дитини змін з метою оформленням пенсії по втраті годувальника та спадкових прав після смерті спадкодавця, оспорюється відповідачами, це не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Необґрунтованими суд апеляційної інстанції вважає також твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді справи був упередженим та необ`єктивним, надавши перевагу у вирішенні справи стороні позивача, оскільки зі справи видно, що вона вирішена місцевим судом в оскаржуваній частині з дотримання норм матеріального та процесуального права. Підстав вважати, що суд першої інстанції при її вирішенні допустив упередженість та необ`єктивність колегія суддів немає.

Аргументи апеляційної скарги про порушення експертом методики проведення експертизи, порушення порядку відібрання експериментальних зразків, що ставить під сумнів правильність висновку експерта, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки такі аргументи мають характер суб`єктивного сумніву і не підтверджені будь-якими доказами, тому не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови в задоволенні позову в частині встановлення факту батьківства.

Також відповідно до постанови Вінницького апеляційного осуду від 17 квітня 2019 року, якою залишено без змін ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, зазначено, що питання, викладені в апеляційній скарзі, щодо витребування судом необхідного для проведення експертизи матеріалу та придатності останнього для проведення експертизи не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали, оскільки питання збирання матеріалів для проведення експертизи урегульоване статтею 107 ЦПК України, яка, необхідно відмітити, не порушена судом, а інше (щодо придатності матеріалу для експертизи ) є виключною компетенцією судового експерта.

Сумнівів у правильності висновку експерта не встановлено, ОСОБА_3 не довела, що висновок є недостатньо обґрунтований чи суперечить іншим матеріалам справи, чи істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи.

З огляду на те, що процесуальними нормами не визначений порядок залучення за ініціативою суду або ж відповідача, до участі в справі другого позивача, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині не залучення до участі в справі в якості другого позивача малолітньої ОСОБА_7 .

Інші доводи апеляційної скарги про те, що дійшовши висновку щодо необхідності встановлення факту батьківства з метою оформлення пенсії по втраті годувальника суд першої інстанції в порушення статті 53 ЦПК України не залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відповідний орган Пенсійного фонду України, а також не вирішив питання щодо залучення до участі у справі в якості другого позивача малолітню дитину ОСОБА_7 відповідно до статті 50 ЦПК України., оскільки місцевим судом вирішено питання, що стосуються її прав та інтересів, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, адже по суті в оскаржуваній частині справу місцевим судом вирішено правильно.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом справу вирішено правильно, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, власного тлумачення характеру спірних правовідносин, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 ,залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 29 квітня 2020 ркоу.