Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6712/19 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 09 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М.

за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №295/6712/19 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Імексбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом. Просила суд визнати недійсним кредитний договір №105 від 14 червня 2007 року укладений між Публічним Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» і ОСОБА_2 та визнати недійсним договір іпотеки від 15 червня 2007 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала про порушення з боку відповідача вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договорів в частині ненадання всієї інформації про умови кредитування. Крім того, на думку позивача, Банк не мав індивідуальної ліцензії на здійснення валютної операції, а тому укладення договору кредиту в іноземній валюті є протиправним.

Одночасно з поданням позовної заяви просила суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно, яке належить позивачці на праві приватної власності.

08.01.2020 року ОСОБА_2 повторно подано заяву про забезпечення позову, в якій позивачка просить накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 1000 кв.м. та площею 678 кв.м. за цією ж адресою; заборонити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, яке належить позивачці на праві власності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09 січня 2020 року накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 277,2 кв.м., житловою площею 155,0 кв.м., який на праві власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на земельну ділянку площею 1000 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 181013636:00:001:0005, яка на праві власності належить ОСОБА_2

Накладено арешт на земельну ділянку площею 678 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 181013636:00:001:0006, яка на праві власності належить ОСОБА_2

Заборонено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності.

Визначено позивачу суму зустрічного забезпечення в розмірі 50000,00 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок суду протягом строку, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу суду скасувати в частині визначення позивачу суми зустрічного забезпечення та ухвалити нове рішення, яким справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, постановляючи ухвалу в частині визначення зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував повно та всебічно всіх обставин справи. Зокрема зазначає, що на теперішній час Богунським районним судом м. Житомира розглядається скарга апелянта щодо оскарження дій державного виконавця, а саме, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, в якому відбулася заміна стягувана з ПАТ «Імексбанк» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Майно, на яке накладено арешт ухвалою про забезпечення позову від 09 січня 2020 року, є предметом договорів іпотеки та його збереження гарантовано укладеними договорами іпотеки та їх збереження гарантоване Законом України «Про іпотеку». Крім того, суд не з`ясовував в повній мірі всі обставини співмірності зустрічного забезпечення, адже до нового стягувана ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги перейшло за договором відступлення права вимоги, за яким витрати не встановлювались. Також апелянт просить взяти до уваги, що на її утриманні перебуває син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є дитиною-інвалідом і потребує значних коштів для його підтримання.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції при дослідженні розміру співмірності зустрічного забезпечення, жодним чином не аргументував суму останнього, не врахував той факт, що накладення вказаного арешту можуть спричинити відповідачу збитки у багато разів більше, аніж сума забезпечення, встановлена судом першої інстанції. Фактично суд в оскаржуваній ухвалі не оцінив обґрунтованості застосування заходів забезпечення позову у даній справі, не дослідив, чим саме обумовлена імовірність утруднення виконання або невиконання ймовірного рішення суду та на цій підставі ухвалив рішення, що порушує права ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а скарга ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі і накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

В даному випадку судом враховано, що між сторонами дійсно виник спір щодо визнання недійсним договору іпотеки, предметом якого є спірне нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» направило на адресу позивачки вимогу про усунення порушень, допущених при виконанні зобов`язань за укладеним договором кредиту, повідомило про намір набути право власності на іпотечне нерухоме майно. Тому заслуговують на увагу доводи позивачки, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

У зв`язку з цим суд першої інстанції правильно вважав, що позов слід забезпечити шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії щодо його державної реєстрації. Таке рішення узгоджується з вимогами закону.

Разом з тим, застосовуючи зустрічне забезпечення, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків.

Так, відповідно до положень ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що перебуває на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть буті спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Отже, застосування зустрічного забезпечення є диспозитивним правом суду, за винятком випадків, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК.

Разом з тим, обов`язкові обставини для застосування зустрічного забезпечення в даному випадку відсутні.

Ініціюючи застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції не навів належних розрахунків можливих збитків, які може понести відповідач в результаті прийнятих судом заходів забезпечення позову, та відповідного обґрунтування таких розрахунків. Визначаючи розмір зустрічного забезпечення виходячи із умовного відтермінування набуття права власності кредитором з урахуванням суми заборгованості, суд не врахував, що такий висновок протирічить загальним принципам, закладеним законодавцем при встановленні інституту зустрічного забезпечення, яке повинно гарантувати покриття можливих збитків відповідача саме при відмові у задоволенні позову.

За наведених обставин та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.376 ЦПК апеляційний суд доходить висновку про скасування ухвали суду в частині застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Скасувати ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 09 січня 2020 року в частині зустрічного забезпечення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 09 січня 2020 року в частині забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 30.04.2020 року.