Справа № 755/1046/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для його подальшого влаштування; стягнути із ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати діти.

Свої вимоги мотивувала тим, що на обліку у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є ОСОБА_1 , з якою він проживав у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 17.06.2017 працівниками Дніпровського управління поліції ГУНП України в місті Києві за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку влаштовано до Центру соціальної психологічної реабілітації дітей №1 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Службою у справах дітей встановлено, що ОСОБА_1 , цілком самоусунулася від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться його життям, не дбає про його фізичний, духовний та моральний розвиток, внаслідок зловживання алкогольними напоями. Зі слів ОСОБА_2 вони з матір`ю ОСОБА_1 спілкуються по телефону та інколи зустрічаються поза межами ЦСПРД № 1, бо матері так зручніше. На даний час встановити фактичне місце знаходження не виявилося можливим. ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідає. 15.10.2019 із проханням звернувся до служби у справах дітей та сім`ї неповнолітній ОСОБА_2 щодо позбавлення батьківських прав його матері ОСОБА_1 . Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, та надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що вона ухиляються від виховання та утримання дитини (протокол № 22 від 27.11.2019).

Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи здійснювати у відсутність представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва (повторно) про народження серії НОМЕР_1 від 27 липня 2017 року батьками неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, 10 грудня 2010 року в актовий запис було внесено зміни на підставі рішення про усиновлення № 2-0-300-2010 рік від 07 жовтня 2010 року, Єнакіївського міського суду, яким було внесено зміни про батька дитини та матір.

17 червня 2019 року було складено акт органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що 17 червня 2017 року була виявлена дитина чоловічої статі за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 .

До служби у справах дітей надійшло повідомлення від Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про перебування в закладі непоновлітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був влаштований на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та доставлено СЮП Дніпровського УП ГУПН у м. Києві від 17 червня 2017 року.

ОСОБА_2 характеризується, як мовчазний, замкнутий, але вихований хлопчик, якому дуже не вистачає любові і ласки. З однокласниками стосунки рівні, в класному колективі живе одноосібно, вільний час проводить в товаристві друзів набагато молодших за нього. Класний керівник ОСОБА_8 , шкільний практичний психолог, соціальний педагог школи ОСОБА_9 систематично працювали з дитиною. Постійно намагалися долучити до співпраці матір, але ОСОБА_1 до школи приходила рідко, на телефонні дзвінки не завжди відповідала. Також вона була ознайомлена із Законами про відповідальність по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей, з нею проводилися бесіди щодо виховання та утримання дитини. На кінець навчального року ситуація в сім`ї ускладнилася. Були випадки, коли мати не ночувала вдома. Під час чергового відвідування шкільною комісією 21 червня 2017 року сім`ї ОСОБА_2 , ні дитини, ні матері в квартирі не було. Господар орендованої квартири, ОСОБА_11 повідомив, що змушений був відвести дитину до Міжнародного фонду «Відкрите серце», щоб дитина мала змогу харчуватися. Згодом ОСОБА_2 передали в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1.

Відповідно до наказу №18 від 06 жовтня 2017 року «Про постановку на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих умов», вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах поставлено на облік.

З неодноразово наданих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання в 2010 року усиновила ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю його біологічної матері. 18 червня 2017 року ОСОБА_1 на тиждень залишила свого сина на подругу ОСОБА_12 та поїхала до міста Миколаїв. Однак, коли повернулася, то господар квартири повідомив, що неповнолітнього ОСОБА_2 працівники поліції помістили ЦСПРД №1. На даний час ОСОБА_1 роботу не знайшла, працює неофіційно в кіоску продавцем. Проживає в АДРЕСА_3 . Також, в своїх поясненнях зазначила, що заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_2

Дніпровським УП ГУПН в м. Києві на листи Служби у справах дітей Дніпровського району в м. Києві було повідомлено, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , за наявними базами обліків в секторі ювенальної превенції Дніпровського УП ГУНП в м. Києві до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. Також, повідомили, що було здійснено виїзд за вище вказаною адресою, де в бесіді із власником квартири громадянином ОСОБА_13 останній повідомив, що ОСОБА_1 за даною адресою не проживає з червня 2017 року та про місце її знаходження йому нічого невідомо. Встановити місце проживання ОСОБА_1 або її контактні дані не виявилося можливим.

10 листопада 2017 року Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 в своєму листі Начальнику Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві повідомив. Що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в Центрі з 17 червня 2017 року за період перебування мати ОСОБА_2 відвідувала його один раз 06 липня 2017 року.

В матеріалах справи також містяться пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 в яких зазначив наступне. Станом на 17 червня 2017 року він проживав за адресою: АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 з січня 2016 року. Близько місяця назад, ОСОБА_1 сказала своєму синові, що знайшла роботу в Київській області та буде там працювати. З цього часу ОСОБА_2 її не бачив та не спілкувався, але власник квартири йому повідомив, що його мати телефонувала та цікавилася як її син. За час відсутності матері, ОСОБА_2 допомагали та годували квартиранти, які проживали в сусідній кімнаті, а також власник квартири.

Викладені факти свідчать, що мати неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує його до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, нехтує потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання своєї дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками.

10 жовтня 2019 року неповнолітній ОСОБА_2 звернувся із заявою до Начальника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві Поліщука О.В. в якій просив позбавили його матір ОСОБА_1 батьківських прав відносно нього.

Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим. що вона ухиляється від виховання та утримання дитини (протокол засідання Комісії від 27.11.2019 р. №22).

На час розгляду зазначеного питання було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 перебуває в службі у справах дітей та сім`ї на обліку як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Мати, ОСОБА_1 , проживає у винайманій квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , а зареєстровані мати та дитина за адресою : АДРЕСА_5 . 17.06.2017 року працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку ОСОБА_2 , 2004 р. н., влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Неповнолітній на даний час перебуває в Центрі у відділенні соціалізації, соціальної адаптації та підготовки до самостійного життя. Мати дитини, ОСОБА_1 , цілком самоусунулась від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться його життям, не дбає про його фізичний, духовний та моральний розвиток, внаслідок зловживання алкогольними напоями. На даний час встановити її фактичне місце знаходження не виявилось можливим, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає. Спеціалістами Служби з ОСОБА_1 постійно проводилася профілактична робота, під час якої їй роз`яснювалися обов`язки щодо утримання, виховання та навчанням дитини, вона неодноразово попереджалася про відповідальність у разі невиконання нею належним чином батьківських обов`язків. Одночасно службою у справах дітей та сім`ї направлені листи до Дніпровського управління поліції Головного управління ч Національної поліції України у місті Києві про притягнення матері неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку із невиконанням нею батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечує його законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу.

Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України)

Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.

В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України)

Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України.

Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, суд враховує, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або зробить неможливим його виконання в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155, 166, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,280-282, 354, 430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: м. Київ, вул. Краківська, 20) до ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт серії НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, (, адреса: м. Київ, вул. Краківська, 20), Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 служби у справах дітей та сім`ї виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (м. Київ, пр-т Маяковського, 28-В) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий, паспорт серії НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: м. Київ, вул. Краківська, 20) неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для його подальшого влаштування.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 квітня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко