Справа № 204/3503/19
Провадження № 2/204/42/20
РІШЕННЯ

іменем України

13 квітня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Олексієнко (Окунська) М.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Чміль Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, скасування запису про право власності та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності від 03 травня 2019 року на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» (далі ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»); скасувати запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; витребувати від ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на його користь нерухоме майно, а саме квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 жовтня 2006 року за договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1858, він набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З вказаного часу дана квартира є єдиним житлом, що належить йому та членам його родини, та є єдиним місцем їхнього постійного проживання. Вказує, що 03 травня 2019 року від представників ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» він дізнався про те, що було здійснено реєстрацію за вказаним товариством права власності на належну йому квартиру. За даними інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165565404 від 06 травня 2019 року вбачається, що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. за номером запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, а саме на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року. Підставою виникнення права власності було зазначено вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер 2901/2, виданий 29 січня 2019 року, видавник ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; договір іпотеки, серія та номер 547/1-Н, виданий 26 жовтня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер б/н, видавник Укрпошта; договір про відступлення прав, серія та номер р/н 60, виданий 04 січня 2019 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В. Позивач наголошує на тому, що дане рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності та вчинена ним реєстраційна дія, а саме здійснення запису про реєстрацію права власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, є неправомірним та протиправним, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення, а також здійснення реєстраційної дії в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 204/8687/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» із залученням в якості співвідповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про визнання недійсним п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №8/2006/840-К/547-Н від 26 жовтня 2006 року. Так, предметом спору у зазначеній справі є іпотечне застереження, яке міститься у договорі іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у справі № 204/8687/18 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження, на підставі п. 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 01 березня 2019 року було внесено запис про зазначену заборону. Таким чином, на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності та здійснення реєстраційної дії державним реєстратором, мала законну силу пряма заборона щодо заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження. Також державний реєстратор не перевірив наявності заборгованості, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання та не витребував повний пакет документів для здійснення такої реєстраційної дії згідно з чинним законодавством. Крім вищезазначеного, позивач вказує, що оскаржувані рішення та дії державного реєстратора є прямим порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки за договором іпотеки є забезпечення кредиту в іноземній валюті. Разом з тим, дані обставини були проігноровані державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у даній цивільній справі задоволено частково, з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 накладено арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером 101, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що на праві власності належить ТОВ «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС», а також накладено заборону будь-яким особам на вселення, виселення будь-яких осіб та на розпоряджання квартирою АДРЕСА_2 , а саме на вчинення дій щодо передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації або у будь-який інший спосіб відчуження, в тому числі суб`єктами державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, яка набрала законної сили 28 лютого 2020 року, у задоволенні заяв ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» про скасування заходів забезпечення позову та про зустрічне забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В., Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, скасування запису про право власності та витребування майна відмовлено.

22 липня 2019 року до суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 надійшли пояснення щодо позову, відповідно до яких просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення та вказує, що заявлені вимоги позивача не відносяться до повноважень Міністерства юстиції України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року витребувано у Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради належним чином посвідчені копії документів на підставі яких було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 12520142, та внесення запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року та уповноважено представника позивача ОСОБА_2 одержати докази у Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради для представлення їх суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року витребувано у відділу державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради належним чином засвідчені копії реєстраційної справи та документів, що видані, оформлені або отримані під час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 12520142, та внесення запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року та уповноважено представника позивача ОСОБА_2 одержати докази у відділі державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради для представлення їх суду.

10 квітня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення щодо позову від представника відповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» відповідно до яких зазначено, що твердження позивача, викладені у позовній заяві, є абсолютно необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України з огляду на наступне. 24 січня 2019 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-11-01-000278-b від 26 грудня 2018 року, між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» був укладений Договір № 8/2006/840-К/547-Н купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. За умовами даного договору ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» прийняло у власність майнові права, які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №8/2006/840-К/547-Н, укладеним із позивачем, Договором іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, укладеним із позивачем, Договором поруки №547/1-Н від 26 жовтня 2006 року. Відповідно до Додатку №1 до Договору № 8/2006/840-К/547-Н купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, загальна заборгованість позивача за кредитним договором № 8/2006/840-К/547-Н від 26 жовтня 2006 року на дату підписання договору становить 312144,71 доларів США. 24 січня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Куліш В.І. за реєстровим № 1863, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 60. Представник відповідача зазначає, що позивача було повідомлено про те, що у зв`язку із порушенням скаржником своїх зобов`язань за кредитним договором та у відповідності до положень ст.ст.33, 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» вимагає в тридцяти денний строк виконати порушене ним зобов`язання, а саме повернути заборгованість, яка складає 312144,71 доларів США. Крім того, позивач був повідомлений про те, що у разі невиконання зазначеної вимоги/іпотечного повідомлення, ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» буде вимушене звернути стягнення на іпотечне майно, яке належить позивачу, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Також ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» повідомило про свій намір реалізувати права Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі та у відповідності до положень Іпотечного договору, але не обмежуючись способами, передбаченими ст.ст.36-38 Закону України «Про іпотеку». Представник відповідача звертає увагу суду на те, що сума заборгованості була визначена ПАТ КБ «Надра», однак позивач на протязі тривалого часу не звертався ні до банку, ні до відповідача щодо суми заборгованості, жодних дій не вчиняв щодо зменшення суми заборгованості та виконання своїх зобов`язань за кредитним договором в добровільному порядку, не оскаржував суму заборгованості. Щодо наявності заборони на момент вчинення державної реєстрації, представник відповідача вказує, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами свої твердження щодо обізнаності ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про наявність цивільної справи № 204/8687/18 на момент державної реєстрації. На час здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» жодної заборони та арешту в реєстрі не було встановлено, що також підтверджується матеріалами даної справи, зокрема інформаційними довідками. Також представник відповідача зазначив, що наявність умов для застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» позивачем не доведена, а тому жодних підстав для скасування державної реєстрації на предмет іпотеки немає. Додатково вказує, що позивачем у позові не зазначається в чому саме полягає порушення його прав. Враховуючи викладене, представник ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» вважає, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а отже підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» Чміль Ю.В. надала пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях, та просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальов С.В., представник третьої особи Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» Чміль Ю.В., дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, встановлено, що 26 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 8/2006/840-К/547-Н, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 81000 доларів США, а останній зобов`язався повернути суму кредиту щомісячними платежами до 25.01.2036 року, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 9,5% річних, відповідно до графіку погашення суми кредиту (т.1 а.с.173-178, т.2 а.с.43).

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

26 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «НАДРА» (далі ВАТ КБ «НАДРА») та позивачем укладено договір іпотеки № 547/1-Н, відповідно до умов якого позивач, з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору № 8/2006/840-К/547-Н від 26 жовтня 2006 року, передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки, а саме нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки за даним договором складала 454500 грн, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США, по офіційному курсу НБУ, на день укладення цього договору, складала 90000 доларів США (т.1 а.с.153-154).

Відповідно до п. 3.3.5 вказаного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.

Пунктом 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 5.4 вказаного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього договору.

Також рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, встановлено, що в забезпечення виконання взятих на себе ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № 8/2006/840-К/547-Н від 26.10.2006 року, - між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і ОСОБА_3 того ж дня, 26.10.2006 року, був укладений Договір поруки № 547/1-Н, відповідно до умов якого, остання поручилася за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Крім того, встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року у цивільній справі № 22ц-12910/11 (провадження № 22-ц/490/209/12) ОСОБА_1 і ОСОБА_3 свої зобов`язання за договором належним чином не виконали, у зв`язку з чим з них було стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 727552 грн. 08 коп., а також судові витрати у розмірі 1820 грн. 00 коп.

24 січня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА» та ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки № 547/1-Н, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., за реєстровим № 1863, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив (передав), а новий іпотекодержатель набув (прийняв) належні первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором (відступлені права), включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позивальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (т.1 а.с.148-149).

Листом від 29 січня 2019 року відповідач ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» надіслав на адресу позивача та ОСОБА_3 вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості (в порядку ст.ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку»), в якому зазначив, що станом на 24 січня 2019 року загальний розмір заборгованості перед первісним кредитором складає 312144,71 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 8647567,46 грн, яка складається з:

заборгованості за основним боргом у розмірі 77437,93 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 2145318,19 грн;

заборгованості по відсотках у розмірі 3031,86 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 83993,78 грн;

заборгованості по комісіям у розмірі 6383,24 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 176839,45 грн;

заборгованості по відсотках (управлінський облік) у розмірі 65322,74 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 1809682,44 грн;

заборгованості по комісіям (управлінський облік) у розмірі 25344,17 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 701850,57 грн;

пені у розмірі 134634,77 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті складає 3729883,03 грн.

В даній вимозі/іпотечному повідомлені про дострокове погашення заборгованості (в порядку ст.ст. 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку») також зазначено, що у разі її невиконання буде звернено стягнення на іпотечне майно, яке належить позивачу, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., та повідомлено, що ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» заявляє про свій намір реалізувати права іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, зокрема (але не обмежуючись), способами, передбаченими ст.ст.36-38 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.15, 150).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання частини договору іпотеки недійсним забезпечено позов, а саме заборонено будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 Договору іпотеки № 547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною і зареєстрований в реєстрі за № 1863 (т.1 а.с.18-20).

01 березня 2019 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради отримано та зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 (т.2 а.с.85).

26 квітня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. прийнято рішення та внесено запис №31370179 про право власності за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46673195 від 26 квітня 2019 року. Підставою виникнення права власності зазначено: Вимога/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості серія та номер: 2901/2, виданий 29 січня 2019 року, видавник: ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС»; Договір іпотеки, серія та номер: 547/1-Н, виданий 26 жовтня 2006 року, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І.; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник УкрПошта; Договір про відступлення прав, серія та номер: р/н60, виданий 04 січня 2019 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В. (т.1 а.с.13-14).

11 листопада 2019 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, яке набрало законної сили 03 березня 2020 року, у цивільній справі №204/8687/18 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним відмовлено повністю. Також зазначеним рішенням на виконання ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року, та знято заборону будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 Договору іпотеки № 547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною і зареєстрований в реєстрі за № 1863 (т.1 а.с.173-178, т.2 а.с.43).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича та Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради судом враховується наступне.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16, вбачається, що належним відповідачем в справах з аналогічними правовідносинами має бути іпотекодержатель, оскільки саме за ним зареєстроване право власності на іпотечне майно, а не реєстратор, що здійснив таку реєстраційну дію, чи відповідна установа, де такий реєстратор працював.

Отже в задоволенні позовних вимог до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича та Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради з даних підстав слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги до ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно судом враховується наступне.

В даному випадку судом враховується правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18, стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови).

Крім того, судом враховуються аналогічні правові позиції висловлені Великою Палатою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 755/9555/15-ц (п. 5.17), від 29 травня 2019 року у справі N 367/2022/15-ц (п. 74), від 20 листопада 2019 року у справі N802/1340/18-а про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відтак, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав в даній частині, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «А-ФАКТОР ПЛЮС» слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги до ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про скасування запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» судом враховується наступне.

Пред`являючи зазначені позовні вимоги позивач посилається на те, що державний реєстратор не перевірив наявності заборгованості, невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання та не витребував повний пакет документів для здійснення такої реєстраційної дії згідно з чинним законодавством.

Проте, діючим на час вчинення спірної реєстраційної дії Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127, не передбачено обов`язку державного реєстратору перевіряти вказані відомості та витребовувати відповідні документи.

Також пред`являючи зазначені позовні вимоги позивач посилається на те, щооскаржувані рішення та дії державного реєстратора є прямим порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки за договором іпотеки є забезпеченням кредиту в іноземній валюті. Оцінюючи дані доводи судом враховується наступне.

У пункті першому Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі N 6-969 цс 16 зроблено висновок, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 цього Закону): передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У пункті 5.3 договору іпотеки № 547/1-Н від 26 жовтня 2006 року сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема, домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.4 вказаного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.5.3 цього договору.

Тлумачення положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

ВАТ КБ «НАДРА», як добросовісний іпотекодержатель, правонаступником якого є відповідач ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», поклався на дані реєстру прав на нерухомість про те, що позивач був одноособовим власником квартири, і тому уклав договір іпотеки. У такій ситуації скасування спірного запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на предмет іпотеки суперечить захисту інтересів добросовісного іпотекодержателя.

Отже, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі N 464/8589/15-ц провадження N 61-10874 сво 18, постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі 718/2468/18.

Крім того, пред`являючи зазначені позовні вимоги позивач посилається на те, що під час вчинення даного спірного запису про право власності державним реєстратором, мала законну силу пряма заборона будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, щодо відчуження та/ чи обтяження. Тобто діяла ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у справі № 204/8687/18, якою задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким способом, у тому числі, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно спірного нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Дійсно на час вчинення спірної реєстраційної дії щодо внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна спірного запису про право власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» була чинною та у встановленому законом порядку не скасована ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання частини договору іпотеки недійсним, якою було забезпечено позов, а саме заборонено будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 Договору іпотеки № 547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш Валентиною Іванівною і зареєстрований в реєстрі за № 1863.

Судом враховується, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, що набрало законної сили 03 березня 2020 року, у цивільній справі №204/8687/18 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання частини договору іпотеки недійсним, в межах якої було забезпечено позов, відмовлено повністю та скасовано заходи забезпечення позову. Тобто підстави позову в межах цивільної справи №204/8687/18 на забезпечення яких були застосовані заходи забезпечення позовуне знайшли свого підтвердження. Також судом враховується, що позов у цивільній справі №204/8687/18 було забезпечено не за заявою ОСОБА_1 та який в межах тієї справи мав статус відповідача.

Наявність боргових зобов`язань сторонами не оспорюється.

Отже, відповідач ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс», враховуючи висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі N 464/8589/15-ц провадження N 61-10874 сво 18, мав право в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, яке виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке було надано позивачем шляхом підписання відповідного договору, а тому права позивача вчиненням спірної реєстраційної дії щодо внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна спірного запису про право власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» в той час, як була чинною та у встановленому законом порядку не скасована ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18, враховуючи результати розгляду цивільної справи №204/8687/18, порушені не були.

Позивач не обґрунтував та не довів, як, враховуючи право відповідача ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, та результати розгляду цивільної справи №204/8687/18, де не за його заявою було забезпечено позов, обставини викладені у позові вплинули на внесення спірного запису державним реєстратором про право власності та як це порушило його права.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду викладених у постановах від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16та від 15 серпня 2019 року у справі 1340/4630/18 відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, враховуючи підстави позову, в задоволенні позовних вимог до ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» про скасування запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» слід відмовити.

В задоволенні позовних вимог про витребування від ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на користь позивача нерухомого майна, а саме квартири, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 80,3 кв.м. та житловою площею 49,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, також відмовити, як таких, які є похідними вимогами від вимог про скасування запису про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на об`єкт спірного нерухомого майна.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки, у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, на підставі ст. 141 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки позивачу повністю відмовлено у задоволенні позову, суд вважає необхідним на виконання ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року, та скасувати арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером 101, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що на праві власності належить ТОВ «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС», а також зняти заборону будь-яким особам на вселення, виселення будь-яких осіб та на розпоряджання квартирою АДРЕСА_2 , а саме на вчинення дій щодо передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації або у будь-який інший спосіб відчуження, в тому числі суб`єктами державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, скасування запису про право власності та витребування майна відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року, у виді арешту нерухоме майно з реєстраційним номером 101, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН 12520142, запис про право власності 31370179 від 26 квітня 2019 року, що на праві власності належить ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», та накладення заборони будь-яким особам на вселення, виселення будь-яких осіб та на розпоряджання квартирою АДРЕСА_2 , а саме на вчинення дій щодо передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації або у будь-який інший спосіб відчуження, в тому числі суб`єктами державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальов Сергій Вадимович, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Нива Трудова, вул. Каштанова, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 42257634.

Відповідач: Комунальне підприємство «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Нива Трудова, вул. Каштанова, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 42257634.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Праці, буд. 24, грут. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 41594288.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство юстиції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ідентифікаційний код юридичної особи 00015622.

Повне рішення складено 22 квітня 2020 року.

Головуючий: