Ухвала

28 квітня 2020 року

місто Київ

справа №466/6519/19

провадження № 61-6580ск20

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», третя особа - Первинна профспілкова організація Учбово-виробничого об`єднання УТОС, про визнання протиправним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 квітня 2020 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

І. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до зазначеного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у цивільних справах виключно в частині вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Сума судового збору за подання позовної заяви за вимоги майнового характеру, з якою звернулася фізична особа, у цій справі становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605, 00 грн), встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року, тобто 1 921, 00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що позовна заява містить, зокрема, вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі заявник вважає, що звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зробила такий висновок. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, ураховуючи зазначений висновок суду касаційної інстанції, заявник має сплатити судовий збір за подання касаційної скарги щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з цим, оскільки зі змісту поданої касаційної скарги та копій рішень судів першої та апеляційної інстанцій неможливо встановити ціну позову щодо такої позовної вимоги, заявник у касаційній скарзі зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору і надати оригінал квитанції про його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

ІІ. Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції випливає, що це рішення ухвалено 11 лютого 2020 року, касаційна скарга на таке рішення подана 04 квітня 2020 року, отже із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки копію рішення суду апеляційної інстанції від 11 лютого 2020 року ним отримано 13 березня 2020 року, що, на його переконання, підтверджується роздруківкою про рух листа з веб-сайту Укрпошти.

Верховний Суд визнає надану заявником копію роздруківки про рух листа з веб-сайта Укрпошти неналежним доказом на підтвердження отримання заявником копії оскаржуваного рішення 13 березня 2020 року, оскільки такі відомості не містять даних про відправника.

Доказом отримання судового рішення може бути визнано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у разі направлення такого рішення засобами поштового зв`язку, або докази, які свідчать про отримання копії рішення суду безпосередньо у приміщенні суду (канцелярії).

Отже, Верховний Суд констатує, що заявником не надано об`єктивні докази на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення зазначеного ним дня.

З метою вирішення процесуального питання поновлення строку на касаційне оскарження заявнику необхідно надати докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зокрема підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», третя особа - Первинна профспілкова організація Учбово-виробничого об`єднання УТОС, про визнання протиправним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 28 травня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний