УХВАЛА

27 квітня 2020 року

м. Київ

справа №356/1373/17

провадження № 61-6250ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами.

28 березня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу за встановленою підсудністю.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.

Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України).

Зокрема, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та постанову суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали суду в апеляційному порядку, право на касаційне оскарження яких передбачене пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Так доводи скаржника зводяться до формальної незгоди з оцінкою судами обставин справи, які стали підставою для відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, однак, наведене не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржнику необхідно зазначити, в чому полягає неправильність порушення судами норм процесуального права, зазначити посилання на норми процесуального права, які на думку скаржника слід застосовувати судам під час вирішення процедурного питання щодо вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Проте, таких посилань касаційна скарга не містить.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки неоформлена відповідно до вимог, встановлених процесуальним законодавством для касаційної скарги.

Беручи до уваги те, що особа звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне мотивування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо).

В свою чергу суд касаційної інстанції роз`яснює скаржнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Крім того, скаржником в резолютивній частині касаційної скарги висунуто вимогу про направлення справи за встановленою підсудністю, однак, мотивувальна частина касаційної скарги не містить належного правового обґрунтування такої вимоги. Оскільки суд в порядку частини першої статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за заявою учасника справи, то скаржнику слід у разі заявлення певної вимоги належним чином обґрунтовувати таку вимогу в мотивувальній частині касаційної скарги.

За таких підстав касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом до розгляду.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш