Справа № 351/331/20
Номер провадження №2/351/371/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивував тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору йому, а також ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , у якому станом на 15.04.1991р. проживали вищезазначені особи.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом став він син померлої, інших спадкоємців немає.

Відповідачі по справі не претендують на свої частки у належному їм майні колишнього «колгоспного двору» та відмовляються в його користь.

У зв`язку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», на дане будинковолодіння відсутній правовстановлоюючий документ, тому приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти позову не заперечили, не претендують на частку в майні колгоспного двору.

Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Згідно довідки Стецівської сільської ради від 13.02.2020р. в житловому будинку по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991р. були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суспільна група господарства колгоспники; на день смерті ОСОБА_5 в даному господарстві крім померлої були зареєстровані: син ОСОБА_1 , який вступив в управління спадковим майном та хоронив матір; невістка ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , правнука ОСОБА_10 ; заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався в Стецівській сільській раді.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_11 , ОСОБА_5 ..

Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу від 13.02.2020р. згідно спадкової справи № 79/2019 від 20.09.2019р. ОСОБА_1 являється спадкоємцем майна ОСОБА_5 ..

Відповідно до постанови Приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу від 13.02.2020р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2020р. відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_1 , відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості з Державного Реєстру іпотек відсутні.

Із виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 21.01.2020р. вбачається, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012р. в реєстраційних книгах не зареєстровано.

Технічний паспорт на спірний житловий будинок виданий на позивача ОСОБА_1 ..

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз`яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов часково підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що спірне господарство, яке розташоване по АДРЕСА_1 , відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991р. були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем за заповітом належної їй частини майна став син ОСОБА_1 ; який у встановлений законом термін звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого заведено спадкову справу, а тому йому належить 2/5 частини в спірному будинковолодінні. Відповідачі, які були членами колгоспного двору станом на 15.04.1991р., відповідно до Закону України "Про власність", є власниками бувшого колгоспного двору- спірного житлового будинку, а тому можуть розпоряджатись належними їм частками у майні колгоспного двору, шляхом укладання цивільно-правових угод. А тому, суд не може взяти до уваги заяви відповідачів до суду про відмову від частки в майні колгоспного двору на користь позивача.

За вказаних підстав, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 2/5 частини житлового будинку, що по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін