№ 2-1025/2010
Справа № 2/243/411/2020
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Маслової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,
Крім того, відповідачем ОСОБА_2 були надані письмові пояснення, в яких остання зазначила, що після ознайомлення із письмовими поясненнями позивача вона не визнає позовні вимоги, оскільки згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції яка діяла на час укладання договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Боржник ОСОБА_1 , як слідує із долученого до позовної заяви розрахунку, припинив сплачувати щомісячні платежі за кредитним договором з липня 2008 року. В серпні кредитодавець звернувся до нотаріуса за виконавчим написом для погашення заборгованості за кредитним договором, з якого слідує, що банк має право вимагати всієї заборгованості за кредитом, і таким чином вважається, що строк платежу всієї заборгованості за кредитним договором настав. Загальний розмір заборгованості станом на 27 серпня 2008 року становить 105425,23 гривень. Отже, шестимісячний строк для пред`явлення позовних вимог до поручителя обчислюється саме з цього дня встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту. Цей строк сплинув 27 лютого 2009 року, а тому позовні вимоги до поручителя не мають бути задоволеними. Також, вказала, що договір поруки укладався з нею коли був укладений договір застави, і вона погоджувалася бути поручителем за умови, що придбаний автомобіль буде на весь час дії договору поруки перебувати в заставі. Однак, заставодержатель на підставі виконавчого напису нотаріуса, звернув стягнення на заставне майно і вилучив автомобіль. Ця подія відбулася без її згоди, як поручителя, що є суттєвими змінами умов поруки, та збільшило її як поручителя відповідальність. Тому з моменту вилучення автомобіля, у зв`язку із збільшенням обсягу її відповідальності, порука, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, припиняється.
Представник відповідача адвокат Неминущий Г.Л., що діє на підставі ордера серія АА № 045259 від 23.10.2019 року будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив в задоволені позову відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати кредит в терміни, що встановлені графіком погашення кредиту, а також сплачувати відсотки відповідно до п.п. 1.3.1 та 1.3.4 договору.
Зазначений виконавчий напис з метою його примусового виконання був направлений АКІБ «УкрСиббанк» до ВДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції, та було відкрито виконавче провадження № 9395803.
Також, відповідачем ОСОБА_2 до свого відзиву було додано розрахунок утримань з її заробітної плати, який наданий Слов`янським багатопрофільним регіональним центром професійної освіти ім. П.Ф. Кривоноса з якого слідує, що з заробітної плати ОСОБА_2 згідно ВП 42389485
Згідно вимог ст. 1054 ЦК України слідує, що:
«1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 4 статті 559 ЦК України (на момент звернення позивача до суду) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Крім цього, в роз`ясненнях, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Так, в правовій позиції, викладеній в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 27 січня 2016 року у праві № 6-990цс15, зазначено наступне. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Стаття 524 ЦК України передбачає, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Також, суд вважає, що як укладення 28 липня 2006 року, так і в подальшому виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству, та суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1049 та ч.1 ст. 1054 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є
повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена умовами кредитного договору, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Вирішуючи питання в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушував взяті на себе договірні зобов`язання, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню як пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, так і пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже сума задоволених позовних вимог становить 88,75 % (167750,10 грн. * 100% / 188997,30 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 1508,75 гривень (1700 грн. * 88,75 % / 100%).
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1508,75 гривень.
Також, з відповідача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 106,50 гривень (120,00 грн. * 88,75 % / 100%).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 533, 549, 559, 625, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 133, 137, 141, 259, 263-268, 273-279 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити частково.
вул. Дмитрівська, 18/24, 8 поверх витрати на оплату судового збору в розмірі 1508 (одна тисяча п`ятсот вісім) гривень 75 копійок, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 106 (сто шість) гривень 50 копійок.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін