Провадження № 2/752/1010/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.01.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання припиненими зобов`язань за договором поруки від 13.02.2008 р. № SR-CL-104/269/2008, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.02.2008 р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір CL-104/269/2008 .

В забезпечення виконання умов Кредитного договору між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки № SR-CL-104/269/2008, відповідно до якого позивач зобов`язалась нести відповідальність за виконання умов Кредитного договору.

В подальшому, 12.10.2016 р. право вимоги за Кредитний договором № СL-104/268/2008 та договорами забезпечення було передано ПАТ «ОТП Банк» ТОВ «Українська факторингова компанія».

02.03.2017 р. ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Однак, позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до умов Кредитного договору сторони погодили дату остаточного повернення кредиту 13.02.2015 р.

Оскільки Кредитор будь-яких претензій протягом строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, до поручителя не пред`явив, а звернувся до суду лише 02.03.2017 р., позивач просить визнати зобов`язання за договором поруки припиненими.

18.09.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Представник позивача подав заяву про розгляду справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2008 р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір CL-104/269/2008, відповідно до якого Позичальник отримав кредит в розмірі 26425,74 доларів США на строк до 13.02.2015 р. .

В забезпечення виконання умов Кредитного договору між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Договір поруки від 13.02.2008 р. № SR-CL-104/269/2008, та Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 24.12.2012 р., відповідно до якого поручитель зобов`язалась відповідати за повне і своєчасне виконання Боржником його боргових зобов`язань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань.

12.10.2016 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено Договір відступлення права вимоги № 12/10/16, за яким право грошової вимоги за Кредитним договором CL-104/269/2008 перейшло до факторингової компанії.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що Позичальник належним чином не виконав умови Кредитного договору в зв`язку з чим 02.03.2017 р. ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

В силу положень п. 4.1 Договору поруки він діє до повного виконання Боржником своїх зобов`язань.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі № 61-5541св18.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між сторонами, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє ло повного виконання зобов`язань Боржником. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

З огляду на положення умов Кредитного договору, яким встановлено строк виконання основного зобов`язання 13.02.2015 р., саме з цієї дати Банк набув права вимоги як до Позичальника, так і до Поручителя щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача суду не надано доказів, що протягом строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України ПАТ «ОТП Банк», якому належало право вимоги, пред`явив позов в судовому порядку до поручителя про стягнення заборгованості за Кредитним договором CL-104/269/2008.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим задовольнити.

Визнати припиненими зобов`язання за договором поруки від 13.02.2008 р. № SR-CL-104/269/2008, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (м.Київ, вул.Жилянська, 43, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя