Справа № 216/2124/20
Провадження 2/216/2679/20
УХВАЛА

іменем України

16 квітня 2020 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна з вилученням запису щодо обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищевказаною позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Так, відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог (спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Із позовної заяви вбачається, що позивач, одночасно з посиланням на положення ст.ст. 321, 391 ЦК України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», просить зняти арешт з усього його майна, накладеного постановою державного виконавця в межах примусового виконання виконавчого листа №2-3165 від 21.05.2012, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього боргу в сумі 70976,74 грн.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку з цим, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК (у редакції 2004 року), а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (у редакції 2004 року).

Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами не має спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то заява боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), який вважає, що при завершенні державним виконавцем виконавчого провадження були порушені його права чи інтереси, зокрема, у зв`язку із не зняттям накладеного арешту, має право звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, в порядку ст.ст. 447 - 448 ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову до органу державної виконавчої служби, оскільки у виконавчому провадженні він є боржником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства,то у відкритті провадження у даній цивільній справі слід відмовити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст.ст. 447, 448 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 186, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна з вилученням запису щодо обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст.ст. 447, 448 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О. Кузнецов