ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Чернівці

справа № 725/844/19

провадження 22-ц/822/281/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Соловйової Євгенії Анатоліївни, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання нотаріальних дій недійсними

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Соловйової Є.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання вчинених нотаріальних дій недійсними з вини нотаріуса, внаслідок його недбалості та неправомірних, незаконних дій.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 . За життя батькові - ОСОБА_5 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Після смерті батька йому стало відомо, що за два тижні до смерті батька власником квартири, що належала померлому, стала доглядальниця ОСОБА_3 , на підставі Договору довічного утримання від 12.03.2018р., який посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А.

Вказував на те, що ОСОБА_3 , це стороння особа для їх сім`ї, яка доглядала за хворим батьком. Почала вона догляд приблизно за місяць до смерті батька.

Під час укладання договору довічного утримання батько вже перебував в стані, який не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На думку позивача, він не розумів, що відчужує свою власність зовсім чужій людині. Друзі та знайомі, які регулярно відвідували батька були свідками того, що батько з перших днів березня 2018 року вже не розмовляв та майже не реагував на присутніх.

За таких обставин вважає, що під час укладення вказаного договору нотаріусом Соловйовою Є.А., належним чином не дотримано вимог глави 4, 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в МЮУ 22 лютого 2012р. за № 282/20595).

Зазначав, що на момент укладення та посвідчення договору довічного утримання, у батька була пухлина мозку в останній, передсмертній стадії та параліч правої частини тіла.

За даних обставин вважає, що факти, викладені нотаріусом Соловйовою Є.А. в договорі довічного утримання спотворені, не відповідають дійсності, обставини нею не встановлювались та не перевірялись, а виходячи з очевидних фактів, через поспіх та брак часу і не могли бути встановленими та перевіреними. Нотаріус в свою чергу, зобов`язаний шляхом правомірного і своєчасного вчинення нотаріальних дій, зміцнювати і додавати публічну достовірність цивільно-правовим відносинам.

Тому вважає, що нотаріус Соловйова Є.А. під час підготовки, укладання та посвідчення договору довічного утримання, повинна була дотримуватись відповідної «процедури».

Просив визнати вчинені нотаріальні дії приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А., пов`язані з посвідченням договору довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 недійсними з вини нотаріуса, внаслідок його недбалості та неправомірних, незаконних дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Соловйової Є.А. витрати на правничу допомогу в розмірі 11500грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що оспорюючи правомірність дій нотаріуса при посвідченні договору довічного утримання, вважає, що процедура його підготовки, укладення та посвідчення не відповідає вимогам законодавства і порушує законні права ОСОБА_1 , як спадкоємця з вини нотаріуса, внаслідок його недбалості та неправомірних, незаконних дій. Зазначає, що ОСОБА_3 це стороння особа для сім`ї ОСОБА_1 , яку вони просили виключно доглядати за їхнім батьком, який на той час вже був смертельно хворим. Жодних розпоряджень або вказівок, щодо дій пов`язаних з належним батьку майном, вони не обговорювали.

Вважає, що договір вчинений з грубим порушенням чинного законодавства з боку нотаріуса Соловйової Є.А. , в наслідок чого були порушенні його права, а суд першої інстанції не надав її діям належну оцінку, таким чином не захистив його права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Поляк М.В. в інтересах Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Соловйової Є.А., подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. Також подала звіт(акт) про надання правничої допомоги.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 . 12.03.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А. зареєстрований в реєстрі за № 1081.

Згідно п.1 Договору Відчужувач передав у власність Набувача квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого Набувач зобов`язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах Договору.

Відповідно до п. 2 Договору Набувач зобов`язується довічно утримувати Відчужувача, Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 4000 ( чотири тисячі )гривень на місяць.

Згідно п.3 даного договору - відчужувач свідчить, що дійсно є власником квартири, не має обмежень щодо свого права розпорядження квартирою, ні квартира, ні будь-яка її частина на момент укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не надана в іпотеку, не передана в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача,право застави, право довічного утримання тошо) щодо квартири відсутні, питання права власності на квартиру не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеної квартири відсутні, квартира не внесена до статутного капіталу юридичних осіб; у квартирі не зареєстровано місцезнаходження юридичної особи, малолітні та неповнолітні діти не мають права власності або права користування нею.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області , актовий запис № 680.

Третя особа - ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , набула право приватної власності на вказану квартиру на підставі договору довічного утримання, посвідченого Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.

Згідно із статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що 12.03.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А. зареєстрований в реєстрі за № 1081.

Згідно п.1 Договору Відчужувач передав у власність Набувача квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого Набувач зобов`язався забезпечувати Відчужувача утриманням довічно на умовах Договору.

Відповідно до п. 2 Договору Набувач зобов`язується довічно утримувати Відчужувача, Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 4000 ( чотири тисячі )гривень на місяць.

Згідно п.3 даного договору - відчужувач свідчить, що дійсно є власником квартири, не має обмежень щодо свого права розпорядження квартирою, ні квартира, ні будь-яка її частина на момент укладення цього договору нікому іншому не продана,не подарована, не відчужена іншим способом, не надана в іпотеку, не передана в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача,право застави, право довічного утримання тошо) щодо квартири відсутні, питання права власності на квартиру не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеної квартири відсутні, квартира не внесена до статутного капіталу юридичних осіб; у квартирі не зареєстровано місцезнаходження юридичної особи, малолітні та неповнолітні діти не мають права власності або права користування нею.

Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Частиною 1 статті 749 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 Цивільного кодексу України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Складовою частиною матеріального забезпечення за договором довічного утримання є догляд за відчужувачем майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області , актовий запис № 680.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Пунктом 8 Постанови визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

За нормою ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач, обгрунтовуючи підстави звернення до суду з вказаним позовом посилався на те, що спірний договір довічного утримання, посвідчений Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соловйовою Є.А., суперечить вимогам Цивільного кодексу України, а також іншим актам цивільного законодавства, під час його укладання не була встановлена цивільна правоздатність особи та порушено публічний порядок укладання договору.

Нотаріальні дії, що вчиняють нотаріуси, встановлені у ст.34 Закону України «Про нотаріат», зокрема нотаріуси посвідчують правочини (п.1договори, заповіти, довіреності тощо)п.1.

За змістом ст. 50 Закону України «Про нотаріат» до суду може бути оскаржено нотаріальну дію або відмову у її вчиненні та нотаріальний акт. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, до суду може бути оскаржено конкретну нотаріальну дію, відмову у її вчиненні та нотаріальний акт.

При цьому позивачем пред`явлено до нотаріуса позов про визнання нотаріальних дій недійсними. Такого способу захисту порушеного права Законом України «Про нотаріат» не передбачено, про що правильно зазначив в рішенні суд першої інстанції.

Не передбачає такого способу захисту цивільного права та інтересу як визнання нотаріальних дій недійсними і ст. 16 ЦК України.

За правилами ст.5 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладені у позовній заяві обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, фактично зводяться до оспорювання договору довічного утримання від 12 березня 2018 року.

Стаття 55 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що угоди про відчуження майна, посвідчуються нотаріусом за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, та не містить вимоги подання для посвідчення договору довічного утримання (догляду) інвентаризаційної оцінки нерухомого майна.

Відповідно до положень ЦК України істотними умовами договору довічного утримання є: вид майна, що передається відчужувачем у власність набувачу, його технічна характеристика, адреса розташування, також вид догляду, матеріальне забезпечення відчужувача.

У тексті договору довічного утримання, обов`язково зазначається, що набувач майна зобов`язаний надавати відчужувачеві довічне матеріальне забезпечення та визначається грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача, яка встановлюється за згодою сторін.

Згідно із ст. 27 ЗУ "Про нотаріат"- нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

У тексті оспорюваного договору, зазначено, що сторони оцінюють відчужувану квартиру в 33083 гривень.

Тобто, вартість майна була зазначена у договорі за згодою сторін та не є підставою для встановлення правомірності чи неправомірності дій нотаріуса при посвідченні даного договору.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, через невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав і інтересів.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до звіту (акту) про надання послуг від 11.03.2020р., звіту (акту) про надання послуг у зв`язку із розглядом справи від 21.04.2020р. та відповідно до квитанції до прибуткового ордера №24/20/4 від 21.04.2020р., відповідачем Соловйовою Є.А. понесені витрати на юридичну (правничу) допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6927,06грн. Враховуючи, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, з апелянта ОСОБА_1 на користь Соловйової Є.А. слід стягнути понесені нею зазначені витрати в розмірі 6927,06грн. за розгляд апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Соловйової Є.А. 6927,06грн. на відшкодування витрат за надання правничої допомоги за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26 грудня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Соловйової Євгенії Анатоліївни 6927,06грн. на відшкодування витрат за надання правничої допомоги за апеляційний розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 23 квітня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.Ю. Половінкіна

А.І. Владичан