ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/69/20 Номер провадження 22-ц/814/1375/20Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А
23 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача: Абрамов П.С., суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2020 року в справі за заявою Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 , у якій заявник просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого напису щодо ОСОБА_1 в сумі 1102,12 гривень.

Підстави звернення з заявою вмотивовували тим, що 18 травня 2006 року приватним нотаріусом Алексик Т.В. у відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 7 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, зроблено виконавчий напис на довідці командира військової частини. Командуванням війсьскової частини проводилася робота, щодо стягнення заборгованості, а саме: направлялися листи до Крюківського відділу ДВС у м. Кременчуці, але стягнення заборгованості не було здійснено.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2020 року в задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, - відмовлено.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за даною скаргою, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускаються.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ( п. 24 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Таким чином, частина 1 ст. 353 ЦПК України у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, не містить ухвалу про відмову у задоволенні заяви по поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів").

Апеляційний суд бере до уваги висновки ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» / заява № 23436/03, рішення від 28 березня 2006 року/, де Європейський Суд з прав людини вказав, що «право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, с. 1867, параграф 37).

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, параграф 45).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

Аналіз ст. 353 ЦПК України дає підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Положення статті 433 ЦПК України також не містять вказівки щодо можливості оскарження даної ухвали в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Таким чином апеляційна скарга не має бути прийнята до розгляду і повертається апелянту.

Керуючись нормами ст.ст. 10, 11, 135, 352, 353, 357 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2020 року - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: П. С. Абрамов

Судді: Т.О.Кривчун

Л.І. Пилипчук