Справа № 175/4291/19-ц
Провадження № 2/175/1208/19
У Х В А Л А

04 травня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Кравченко А.А.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву відповідачки ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходилася цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

21 квітня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідачка просила суд ухвалити додаткове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням понесених витрат зазначених в Акті виконаних робіт (наданих послуг) від 20 квітня 2020 року в розмірі 15000 грн. та здійснених відповідачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги в розмірі 119 грн., а всього стягнути 15119 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, суд прийшов до наступного.

За приписами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).

Відповідно до положень ч. 1 п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, із матеріалів цивільної справи №175/4291/19-ц вбачається, що 30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просила суд постановити рішення яким зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном: 1/6 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка належить їй, ОСОБА_2 на праві власності згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2012 року, а саме: надати можливість працівникам «Бюро технічної інвентаризації» провести технічну інвентаризацію 1/6 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . Надати їй вільно користуватись своєю часткою у вказаному домоволодінні та розпоряджатися ним на власний розсуд.» (а.с.17-19).

Ухвалою судді від 16 грудня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи був призначений у порядку загального позовного провадження (а.с.25).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном закрито в порядку п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с.56-57).

В силу ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Закриття провадження у справі в порядку п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право суду, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави та обставини позову. Отже, саме по собі подання позовної заяви не є необґрунтованими діями позивача, так як це є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

До того ж, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Натомість, у своїй заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідачка ОСОБА_1 посилалася лише на те, що зазнала витрат пов`язаних з правничою (правовою) допомогою, при цьому доводів і доказів необґрунтованості дій позивачки заява відповідачки взагалі не містить.

При розгляді даної заяви суд також враховує і те, що позивачка за час розгляду справи судом належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки передбачені ч. 2 ст. 43 ЦПК України, у тому числі несла покладені на неї судові витрати у вигляді судового збору (а.с.2).

Європейським судом з прав людини (п. 39 рішення від 20 червня 2004 року в справі «Войтенко проти України») наголошено, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення було виконане без невиправданих затримок.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 не надано відомостей виконання нею рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/407/13-ц від 10 червня 2013 року (а.с.36), яке частково скасоване рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року (а.с.37-38), а судом не встановлено існування особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 270, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.