Ухвала

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 524/7790/16

провадження № 61-37159св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданніу порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Білоусом Андрієм Володимировичем, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2017 року в складі судді: Кривич Ж. О. та постанову апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року в складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Кузнєцової О. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсною та неукладеною додаткової угоди до кредитного договору, зобов`язання провести перерахунок боргу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неукладеною додаткову угоду від 16 серпня 2013 року з додатком до неї до кредитного договору № PLRPGK від 27 травня 2008 року. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів по кредитному договору № PLRPGK від 27 травня 2008 року без врахування умов додаткової угоди від 16 серпня 2013 року з додатком до неї. У задоволенні позовних вимог про визнання додаткової угоди від 16 серпня 2013 року та додатку до неї недійсними відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2017 року в частині визнання неукладеною додаткову угоду з додатком до неї від 16 серпня 2013 року та в частині відмови у визнанні недійсною додаткової угоди від 16 серпня 2013 року з додатком до неї скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано недійсною додаткову угоду від 16 серпня 2013 року з додатком до неї до кредитного договору № PLRPGK від 27 травня 2008 року.

У задоволенні позовних вимог щодо визнання неукладеною додаткової угоди з додатком до неї від 16 серпня 2013 року відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Аргументи учасників справи

У червні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» через представника Білоуса А. В. звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржені рішення скасувати у частині визнання недійсною додаткової угоди з додатком до неї від 16 серпня 2013 року та зобов`язання банку здійснити перерахунок платежів по кредитному договору № PLRPGK від 27 травня 2008 року без врахування умов додаткової угоди від 16 серпня 2013 року з додатком до неї, та ухвалити у цій часині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі; відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 524/7790/16 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков