Справа № 185/1799/20
Провадження № 2/185/2129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ним право власності на 73/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: м . Павлоград . Позов обґрунтовано тим, що рішенням народного суду від 24 грудня 1973 року визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 за відповідачем та виділено в натурі кімнату № 1-2 пл. 18,4 кв.м., 1/2 частини погрібу п/д, частину веранди № -1 площею 4,3 кв. м., що складає 27% або 27/100 ідеальної частки (долі). За договором дарування, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 від 16.04.1996 року, за позивачем зареєстровано право власності на 3/4 житлового будинку 53,5 кв.м, сарай Б, сарай В, уборна Г. цегляний тр. колодязь № 1,0 газ. тр. Огорожі, розташованого на земельній ділянці розміром 600 м.2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач не має можливості провести реєстрацію свого права власності на 73/100 частки у житловому будинку АДРЕСА_2 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та оформити земельну ділянку, так як разом з часткою права власності ОСОБА_2 , частки право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 складають 102%.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням народного суду міста Павлограда від 24 лютого 1973 року народження визнано право власності за відповідачем в домоволодінні по АДРЕСА_2 та виділено в натурі кімнату № 1-2 пл. 18,4 кв.м., 1/2 частини погрібу п/д, частину веранди № 1-1 площею 4,3 кв.м., що складає 27% або 27/100 ідеальної частки. Різницю в ідеальній частці, вираженої в 2% в сумі 73 руб повинна сплачена ОСОБА_2 відповідачам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.10). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на даний час за відповідачем зареєстровано 27/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно копії дублікату договору дарування від 16 квітня 1996 року ОСОБА_3 подарувала позивачу, а позивач прийняв у дар 3/4 частини жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який складається з: жилого будинку саман 53,5 м.2, сарай Б саман, сарай В саман, саман уборна Г, цеглян. тр. колодець (а.с.11).

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що ОСОБА_3 належало лише 73/100 частин жилого будинку, остання не могла подарувати 3/4 (тобто 75/100) частин, оскільки не мала права розпоряджатися не належною їй часткою (2/100), яка належить відповідачу.

Статтею 392 ЦК України, визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі вищевикладеного, зважаючи, що доводи позивача відповідають дійсним обставинам справи, відповідач позов визнала, існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності саме на 73/100 домоволодіння АДРЕСА_2 , загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м. з господарськими спорудами, інша частина якого - 27/100 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 73/100 жилого будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м. з господарськими спорудами (сарай Б, сарай В., уборна Г, тр. колодязь №1, газ. тр. огородж), інша частина якого - 27/100 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя М. М. Перекопський