Провадження № 2/727/175/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р. м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Кицинюка С.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

ОСОБА_3 вказує, що між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований 13 листопада 1999 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці, актовий запис № 1676.

Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. На даний час шлюб існує формально, постійно виникають сварки і непорозуміння. Подружні стосунки між ними припинено, втрачено почуття поваги один до одного. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі.

19.02.2009 року в період шлюбу ними за спільні кошти було придбано та зареєстровано на відповідача автомобіль марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Враховуючи те, що автомобіль Mitsubishi Spacestar придбаний в період шлюбу за спільні кошти подружжя, вважає, що вона має право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля.

Під час розгляду справи позивачем було подано позовну заяву про збільшення позовних вимог. ОСОБА_3 вказує, що згідно договору купівлі-продажу №7341/2019/1848194 від 28.12.2019 року, відповідач ОСОБА_4 відчужив у власність матері ОСОБА_5 автомобіль Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, за 35000 грн.

Вказує, що відповідач відчужив спірний транспортний засіб 28.12.2019 року без її письмової згоди, як співвласника, що відбулося після відкриття провадження у даній справі. Вважає, що зазначений договір купівлі-продажу від 28.12.2019 року укладений з порушенням норм ст.368 ЦК України, ст. 60 СК України.

Зазначає, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, датою реєстрації автомобіля є 19.02.2009 року, що свідчить про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний в період перебування її з відповідачем у шлюбі. Правочин про відчуження автомобіля виходить за межі дрібного побутового, згоди на відчуження спірного автомобіля вона не давала. Отже, вважає, що ОСОБА_4 розпорядився спірним автомобілем без належної згоди другого з подружжя.

Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 13 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1676; визнати автомобіль марки «Mitsubishi Spacestar», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя; визнати недійсним договір купівлі-продажу №7341/2019/1848194 від 28.12.2019 року автомобіля марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнати за нею право власності на Ѕ ідеальну частку автомобіля марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 16.12.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16 січня 2020 року витребувано з Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області інформацію та копії всіх наявних документів на підставі яких було зареєстровано право власності на автомобіль марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Витребувано з Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області інформацію та копії всіх наявних документів на підставі яких було здійснено перереєстрацію права власності на автомобіль марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь іншої особи.

На ухвалу суду було надано копію договору купівлі-продажу №7341/2019/1848194 від 28.12.2019 року згідно якого ОСОБА_4 відчужив у власність ОСОБА_5 автомобіль Mitsubishi Spacestar.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року у даній справі прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя, стягнення аліментів утримання повнолітнього сина, який навчається, яка подана до суду 24.02.2020 року. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 . Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження автомобіля марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Відповідно до поданого до суду 12.03.2020 року відповідачем ОСОБА_4 відзиву відповідач зазначає, що шлюб між ним та позивачкою ОСОБА_6 підлягає розірванню, оскільки примирення між ними не можливе, втрачене почуття любові та поваги один до одного. Позовну вимогу про визнання автомобіля марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, не оспорює, проте вважає, що автомобіль вибув з його власності на законних підставах та визнання права власності на Ѕ за позивачем не відповідає вимогам закону у відповідності до роз`яснень п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року задоволено клопотання представник позивача від 17.03.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, залишено без розгляду та відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про роз`єднання позовних вимог по даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 03.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, обґрунтовуючи доводами, викладеними в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що відповідач ОСОБА_4 визнає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та не оспорює, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя, то вважає їх безпідставними, Зазначає, що згідно чинного законодавства спірний транспортний засіб міг бути відчуженим без згоди позивача, як співвласника, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля, не підлягає нотаріальному посвідченню. Вказав, що між сторонами, як подружжям погіршилися стосунки, відповідач ОСОБА_4 продав автомобіль своїй матері ОСОБА_5 за 35000 грн. без згоди позивачки, проте, вважає, що ОСОБА_4 діяв відповідно до законодавства. Також, вважає, що позивач вправі вимагати у відповідача ОСОБА_4 лише грошову компенсацію за проданий автомобіль, а не визнання права на частку автомобіля. Однак, позивач не зверталася до відповідача з вимогами щодо повернення їй частини коштів за проданий автомобіль. Вважає, що відповідач ОСОБА_5 правомірно придбала спірний автомобіль за який передала ОСОБА_4 кошти та є власником на даний час вказаного майна.

Просив в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя позивачу відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу слід зазначити наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 13 листопада 1999 року , актовий запис №1676, позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 20.08.2001 року (а. с. 6).

Від шлюбу у сторін є повнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.13).

Причиною розпаду сім`ї є відсутність між сторонами поваги, взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин.

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер.

Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Що стосується позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права на Ѕ частку спільного майна подружжя, суд виходить з наступних підстав.

Під час шлюбу 19.02.2009 року на ім`я ОСОБА_4 було зареєстровано транспортний засіб марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а.с.14-15).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини 1 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності, а за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю, при цьому тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто.

Таким чином, зазначений вище транспортний засіб було набуто сторонами у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Зазначені обставини сторони та їх представники не заперечували, а тому суд на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7341/2019/1848194 від 28.12.2019 року ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 , яка є його матір`ю,автомобіль марки Mitsubishi Spacestar, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 за 35000 грн. (а.с.60).

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За вимогами ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

У даній справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. Відчуження спірного автомобіля відбулось 28.12.2019 року. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач давала згоду на відчуження спірного транспортного засобу.

Отже, оспорюваний договір транспортного засобу оформлено з порушенням вищевказаних вимог чинного законодавства, оскільки продаж автомобіля відбувся без згоди позивача, яка є його співвласником.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу не може вважатися правомірним і його слід визнати недійсним.

Вищезазначене спростовує доводи представника відповідачів, що відсутність згоди співвласника майна на розпорядження майном сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного іншим співвласником, недійним, оскільки такі аргументи не ґрунтуються на нормах цивільного законодавства.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України).

За змістом ст.70 СК України, ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст.71 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

За вищенаведених підстав за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/2 (одну другу) частку вищевказаного автомобіля за кожним.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 Кодексу).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

У відповідності дост.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає аргументи представника відповідачів є недоведеними та відхиляє їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними позивачем, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,10,12,13,76-82,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 13 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1676.

Визнати автомобіль марки «Mitsubishi Spacestar», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №7341/2019/1848194 від 28.12.2019 року транспортного засобу марки «Mitsubishi Spacestar», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ,, право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля марки «Mitsubishi Spacestar», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,, право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля марки «Mitsubishi Spacestar», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ,витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 (сімсот шістдесят вісім) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ,витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.05.2020 року.

Суддя Кодрян Л.І.