Справа № 359/2823/20
Провадження № 2/359/1835/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 квітня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 Банківській та на Ѕ частину автомобіля Toyota Auris, д.н.з. НОМЕР_1 .

Позовна заява повинна відповідати вимогам, зазначеним в ст. 175, 177 ЦПК України.

Стаття 177 ЦПК України встановлює, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю (дійсною) майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду з позовом, позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, які підлягають сплаті позивачем, а саме: визнання права власності на Ѕ квартири та визнання права власності на Ѕ автомобіля.

Проте позивачем не надано доказів дійсної вартості спірного майна (автомобіля) та не сплачено судовий збір відповідно вказаної вартості. Враховуючи вище викладене, позивачем не у повному обсязі сплачено судовий збір.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Позивач зазначає, що судовий збір сплачено відповідно до визначення розміру вартості майна з мережі Інтернет, проте такий спосіб визначення вартості не може бути належним доказом вартості майна на день подачі позову до суду.

Вимоги Закону України «Про судовий збір» виконано частково, оскільки позивачем надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3440,72 грн.

Разом з тим позивачем не вказано дійсну ціну позову щодо вимоги майнового характеру та не надано жодних доказів щодо її дійсності станом на день подачі позову до суду, у зв`язку з чим суд не має змоги визначити дійсну ціну позову та достеменно перевірити і встановити правильність сплати судового збору .

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв`язку.

Відповідно пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» документи на підтвердження сплати судового збору позивачем подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

На підставі викладеного, позивачу необхідно вказати дійсну ціну позову за вимоги майнового характеру, надавши докази дійсної ціни позову та в разі необхідності доплатити судовий збір з врахуванням такої ціни позову, а також надати оригінали квитанцій про сплату судового збору до суду.

Відповідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на це, позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - залишити без руху.

Встановити строк для виправлення недоліків, вказаних в ухвалі, тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Повернення позовної заяви не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з даним позовом після усунення підстав, що зумовили її повернення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Яковлєва Л.В.