Справа № 138/583/20
Провадження №:2/138/351/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Коняги В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Мельник В.О. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю мерії ВН від 29.12.2001 позивач є власником земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,42 га, кадастровий номер :02:000:0324, що розташована на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Однак в січні 2020 року позивач дізналась, що 05.09.2017 державним реєстратором внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на вказану вище земельну ділянку зареєстровано за відповідачем. Підставою виникнення такого права власності у ОСОБА_2 вказано Свідоцтво про право на спадщину від 04.09.2017. Разом з тим, спірна земельна ділянка не могла бути успадкована відповідачем, так як позивач, яка є власником даного майна, на даний час жива та жодних спадкових правовідносин з відповідачем не має. Будь-які інші правочини, за якими право власності на спірну земельну ділянку могло перейти від позивача до відповідача, сторони не укладали. За таких підстав відповідно до ст. 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України позивач просить визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.09.2017, видане державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М. та зареєстроване в реєстрі за № 2-1155.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10.03.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.04.2020 та надано відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 07.04.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 21.04.2020 та за клопотанням представника позивача витребувано докази.

21.04.2020 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мельник В.О. не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

21.04.2020 у судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення.

Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 44). Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_3 спадкоємицею останньої за законом є її дочка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у передбаченому законом порядку.

04.09.2017 державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М. видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-1155 (а.с. 62). Відповідно до даного Свідоцтва ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0324, розташовану на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, розміром 2,4209 га в межах згідно з планом, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № б/н, виданого Тропівською сільською радою 29.12.2001.

05.09.2017 запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5).

Відповідно до ст. 4, 46 закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Згідно з даними нормами закону під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 державний нотаріус звернулась до відділу у Могилів-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із запитом про надання інформації про те, чи виготовлявся Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 , та про надання архівного примірника даного державного акта (а.с. 52).

01.09.2019 відділ у Могилів-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав державному нотаріусу запитуваний архівний примірник Державного акта на право власності на землю для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 53).

Разом з тим, як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № б/н, виданого Тропівською сільською радою 29.12.2001, власником земельної ділянки площею 2,42 га в межах згідно з планом, розташованої на території Тропівської сільської ради, є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 . Тобто власник спірної земельної ділянки та спадкодавиця, після смерті якої прийняла спадщину відповідач, є різними особами, прізвище, ім`я та по батькові яких є схожими.

Вказане також підтверджується тим, що зі змісту Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43 (в редакції, чинній на час видачі вказаного вище державного акта) вбачається, що Державні акти на право приватної власності на землю можуть бути видані лише власникам земельних ділянок. Разом з тим, Державний акт на право приватної власності на землю площею 2,42 га виданий 29.12.2001, тобто вже після смерті ОСОБА_3 , що також свідчить про те, що остання не могла бути власницею спірної земельної ділянки та отримати даний Державний акт на землю.

Крім цього, 01.01.2013 між Фермерським господарством «Надія хлібороба» та ОСОБА_1 укладений Договір оренди землі, за умовами якого позивач як власник земельної ділянка надала в оренду земельну ділянку площею 2,42 га, кадастровий номер :02:000:0324, розташовану на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с. 8-11). Запис про державну реєстрацію даного речового права 17.06.2013 внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с. 6).

Аналізуючи надані докази усі в сукупності та кожний окремо, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті не належало право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0324, розташовану на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, розміром 2,4209 га в межах згідно з планом, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відтак таке право не могло перейти і до її спадкоємиці ОСОБА_2 .

Доказів про наявність інших правочинів, за якими право власності на спірну земельну ділянку могло перейти від її власника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 , суду не надано.

Стаття 41 Конституції України визначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ст. 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 (справа № 2-1316/2227/11) вказав, що такими іншими випадками, встановленими законом, можуть бути визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

За таких підстав, враховуючи, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини після її смерті не належало право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0324, розташовану на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, розміром 2,4209 га, а відтак таке майно не могло бути включене до Свідоцтва про право на спадщину від 04.09.2017, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 321, 1216, 1218, 1301 ЦК України, ст. 12, 76-81, 206 ч. 4, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273, п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 вересня 2017 року, видане державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М. та зареєстроване в реєстрі за № 2-1155.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Мельник Вячеслав Олександрович, місце перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 23.04.2020.