головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/7002/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

16 квітня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року позов ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 9 760 грн 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» 3 % річних та інфляційну складову боргу у розмірі 1 166 грн 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду від 10 грудня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі». Крім цього, до апеляційної скарги приєднані клопотання про звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заявник посилається на те, що оскаржуване рішення було прийняте без її участі у судовому засіданні, а копію отримано 27 січня 2020 року.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що для надання їй юридичної допомоги вона звернулась до Лівобережного Київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги та їй надано адвоката за дорученням.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Оскаржуване рішення ухвалено 10 грудня 2019 року.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги, у розумінні частини 1 статті 354 ЦПК України, було 09 січня 2020 року.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, копію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року отримано заявником 27 січня 2020 року (а.с. 40).

Апеляційну скаргу подано 13 березня 2020 року (а.с. 42-48).

Згідно із частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з вимогами частини 3 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 ЦПК України.

Таким чином, заявнику слід вказати інші поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи пропущений 30?денний строк з моменту отримання 27 січня 2020 року до моменту подання апеляційної скарги 13 березня 2020 року.

Слід зазначити, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім цього, до апеляційної скарги не приєднано доказів сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору. заявник посилається на те, що вона є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію, а також, що вона наразі перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити судовий збір.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановленні статтею 136 ЦПК України.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір» (надалі по тексту - Закон України).

Зі змісту статті 8 Закону України передбачено, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

На підставі викладеного, визначені заявником підстави відстрочення сплати судового збору слід визнати необґрунтованими, оскільки переконливих доказів майнового стану, який би давав достатні підстави для відстрочення сплати судового збору до суду не подано.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, судовий збір становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» правильно було сплачено судовий збір у сумі 1 921 грн.

Таким чином, апеляційна скарга заявника повинна бути оплачено судовим збором у розмірі 2 881 грн 50 коп. (1921 грн * 150%).

Судовий збір має бути сплачено за реквізитами: отримувач УК у Солом`янському р-ні/Солом`янський р-н./22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача: (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір за апеляційною скаргою (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Отже, відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків, а саме: наведення поважних причини пропуску строку на апеляційне оскарження, сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Не усунення недоліків щодо наведення підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Не виконання вимог ухвали суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова