Справа №709/2150/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Чорнобаївського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі - відповідач-2) про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 9 серпня 2019 року позивача було затримано на кордоні та винесено рішення про відмову йому в перетині державного кордону України, в зв`язку з наявністю постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. 18 вересня 2019 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС від 9 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно позивача. Позивач вказує, що внаслідок незаконних дій посадових осіб Чорнобаївського РВ ДВС йому заподіяно моральної шкоди, які зумовлені психологічними стражданнями, страхом, соромом, душевним болем та депресією. А також у зв`язку з втратою певних соціальних зв`язків та зі зміною життєвого ритму, яка зумовлена необхідністю звернення до державних органів, необхідністю звернення за консультаціями до юристів для захисту своїх порушених прав. З огляду на викладене, позивач вважає, що діями державного виконавця йому завдано моральну шкоду в сумі 100000,00 грн., в зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого останній вважав позовні вимоги безпідставними та такими, що не мають законодавчого обґрунтування, а тому у їх задоволенні має бути відмовлено.

Від представника відповідача -2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній вважав, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки підтвердити завдану моральну шкоду позивачу жодним чином неможливо, у зв`язку з повною відсутністю доказів, які її доводять, що безперечно є підставою для відмови у позові. Звертав увагу на те, що факт незаконних дій органів державної влади не дає підстав говорити про обов`язкове завдання моральної шкоди особі, дана шкода не презюмується і має бути доведена у порядку встановленому законом. У зв`язку з чим просив відмовити в позові.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач-1 про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача-2 Шимко Б.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що на виконанні в Чорнобаївського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 709/810/16-ц від 04 травня 2016 року, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку та всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09 квітня 2019 року державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС Телиця К.Ю. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с.21, 22).

Рішенням прикордонного контролю ППр «Бориспіль» від 9 серпня 2019 року позивачу відмовлено в перетинанні державного кордону України у зв`язку з наявністю в базі даних Держаної прикордонної служби України відомостей про зазначену особу як тимчасово обмежену у праві виїзду з України відповідно до постанови Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 9 квітня 2019 року № 1 (а.с.11).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2019 року скасовано постанову державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС від 09 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 51075900 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно ОСОБА_1 (а.с.12-15).

Позивач зазначає, що діями державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, внаслідок чого він не зміг виїхати на відпочинок за кордон, йому завдано моральної шкоди, в зв`язку з чим ним було пред`явлено позов, за яким відповідачами позивачем було визначено Чорнобаївський РВ ДВС та Державну казначейську службу України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частина перша статті 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від

31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 цієї статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Конституційним судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не за рахунок коштів державних органів.

Позивачем заявлено позов про відшкодування коштів не до держави Україна, а до державних органів, як безпосередніх відповідачів у справі, про відшкодування моральної шкоди, що суперечить закону.

Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, яку представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15 квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, яка, згідно п.4 даного положення, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 ЦК України, Державна казначейська служба України, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та є окремим учасником цивільних відносин згідно ч. 1 ст. 2 ЦК України.

Отже, належним відповідачем у даній справі є держава Україна в особі відповідного органу державної виконавчої служби, що має статус юридичної особи, в якій працює державний виконавець, та в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України.

Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем та його представником не було заявлено клопотання про заміну неналежних відповідачів належними, так в судовому засіданні 04 березня 2020 року, позивач та його представник пояснили, що відповідачі у даній справі є належними та наполягали на розгляді справи саме до вказаних у позові відповідачів, а суд, в силу положень цивільного процесуального закону позбавлений права здійснювати заміну неналежного відповідача належним із власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем пред`явлено позов не до Держави України в особі відповідних органів, а до Чорнобаївського РВ ДВС та Державної казначейської служби України, які не є належними відповідачами в даній справі, та в ході розгляду справи позивачем не було заявлено відповідне клопотання про залучення до участі в справі належних відповідачів, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади - відмовити.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Чорнобаївський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - місцезнаходження: вул. Центральна, 218, смт. Чорнобай, Черкаська область, .

Державна казначейська служба України - місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцятии днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В.Левченко