Справа № 357/363/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., при секретарі - Бондаренко Н. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В :

15.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва про народження її ім`я зазначено на російській мові « ОСОБА_1 » , а на українській мові дані не зазначені. 14.11.2000 року державним нотаріусом було посвідчено договір міни 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено її ім`я « ОСОБА_1 ». 13.03.2001 року державним нотаріусом було посвідчено договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 в якому вказано її ім`я « ОСОБА_1 ». 05.07.2005 року вона отримала паспорт, в якому її ім`я зазначено - « ОСОБА_1 ». Таким чином, її ім`я вказані у договорах не збігаються з іменем вказаним у свідоцтві про народження та паспорті, що не дає можливості реалізувати своє право власності на майно. 04.12.2019 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про внесення виправлення у договори та 10.12.2019 року отримала відповіді про неможливість внесення таких виправлень. Тому, просила в судовому поряду встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: договору міни від 14.11.2000 року, який посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Вишняк О.А., зареєстрований за №11096 15.11.2000 року в Білоцерківському МБТІ Київської області та договору дарування частини квартири від 13.03.2001 року, який посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрований за №11096 13.03.2001 року в Білоцерківському МБТІ Київської області.

22.01.2020 року судом відкрито провадження у справі, витребувано у Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договорів: договору міни від 14.11.2000 року, зареєстрований за №11096 15.11.2000 року в Білоцерківському МБТІ Київської області та договору дарування частини квартири від 13.03.2001 року, зареєстрований за №11096 13.03.2001 року в Білоцерківському МБТІ Київської області, та призначено справу до розгляду по суті.

28.02.2020 року Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора подала до суду докази на виконання ухвали суду від 22.01.2020 року.

03.03.2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З матеріалів нотаріальних справ, наданих до суду Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою (а.с. 24-31) вбачається, що 09.10.1997 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Базановою Т.В. було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 4-3800, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкували після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та 10.10.1997 року Білоцерківським МБТІ за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано право власності по 1/4 частини вказаного майна за кожним, про що внесено відомості в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 1393.

14.11.2000 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було посвідчено договір міни, зареєстрований в реєстрі за № 5-3995, з якого вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , в інтересах яких діяла їх мати ОСОБА_5 , з однієї сторони та ОСОБА_6 , з другої сторони, уклали договір, відповідно до якого ОСОБА_1 і ОСОБА_3 передали ОСОБА_6 належну їм 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а остання їм передала квартиру АДРЕСА_2 .

13.03.2001 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. було посвідчено договір дарування частини квартири, зареєстрований в реєстрі за № 2- 492, з якого вбачається, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її мати ОСОБА_5 , належну йому частину квартири АДРЕСА_2 .

Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів (договору міни та договору дарування) має значення для реалізації нею особистих майнових прав щодо розпорядження належним їй на праві власності майном.

Встановлено, що 14.10.1988 року Ленінським РАГС м. Запоріжжя видано свідоцтво серії НОМЕР_1 ( а.с. 7) , в якому зазначено відомості на російській мові про здійснення актового запису № 2964 про народження ОСОБА_1 .

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_2 (а.с. 5), ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , отримала паспорт громадянина України, виданий Білоцерківським МВУДМС України в Київській області.

Також, з картки фізичної особи - платника податків, виданої 31.12.1996 року ( а.с. 6) та квитка члена профспілки Білоцерківського коледжу сервісу та дизайну від 14.09.2004 року( а.с. 7), вбачається, що вони видані на ім`я ОСОБА_1 .

З довідки № 4068 від 15.10.2019 року, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради ( а.с. 10), вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.05.2002 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі, адже з відповіді Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори від 10.12.2019 року за № 2460/01-16 ( а.с. 12) та № 2461/01/16 ( а.с. 14) вбачається, що нотаріальна контора не має можливості внести відповідні виправлення до договору міни та договору дарування.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що при оформленні договору міни від 14.11.2000 року та договору дарування частини квартири від 13.03.2001 року було помилково здійснено переклад імені заявника, а саме з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір міни від 14.11.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Вишняк О.А., зареєстрований за №11096 15.11.2000 року в Білоцерківському МБТІ Київської області та Договір дарування частини квартири від 13.03.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрований за №11096 13.03.2001 року в Білоцерківському МБТІ Київської області, дійсно належать ОСОБА_1 та встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 316, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), заінтересована особа: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Банкова, 5), про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, задовольнити.

Встановити факт, що Договір міни від 14.11.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Вишняк О.А., зареєстрований в реєстрі за 5-3995 та зареєстрований 15.11.2000 року за №11096 в Білоцерківському МБТІ Київської області, дійсно належить ОСОБА_1 .

Встановити факт, що Договір дарування частини квартири від 13.03.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстрований в реєстрі за 2- 492 та зареєстрований 13.03.2001 року за №11096 в Білоцерківському МБТІ Київської області, дійсно належить ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 21.04.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко