Справа № 155/1281/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г. М.
Провадження № 22-ц/802/1198/20 Категорія: 47 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Ковалько О. М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Кам`яної М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, Управління Держземагентства у Горохівському районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, Управління Держземагенства у Горохівському районі про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, покликаючись на такі обставини.

Позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину №808 від 12.09.2005 успадкував 1/2 частину присадибної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 площею 0,09 га, яка належала на праві приватної власності його покійній бабі ОСОБА_7 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ №022857 від 20.03.1998. Садкодавець ОСОБА_7 , в свою чергу, успадкувала житловий будинок та земельну ділянку від свого батька ОСОБА_8 . Відповідно до рішення виконкому Горохівської міської Ради депутатів трудящих №3 від 08.02.1952, закріплено за ОСОБА_8 земельну ділянку під індивідуальне будівництво за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 73,10 кв.м.

Відповідно до рішення Горохівської міської ради №12/2 від 26.12.1997 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», ОСОБА_7 передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 .

В 2011 році у зв`язку із приватизацією ОСОБА_5 своїх земельних ділянок, працівниками центру ДЗК було проведено заміри суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , з подальшим накладанням плану земельної ділянки позивача згідно з державним актом на план земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до нових замірів, внаслідок чого було з`ясовано невідповідність існуючих меж належної позивачу земельної ділянки межам відповідно до Державного акту, хоча межі земельної ділянки і поворотні точки за період часу з 20.03.1998 по даний час не змінювалися.

Внаслідок невідповідності меж земельної ділянки, зазначених у Державному акт, фактичним межам земельної ділянки, утворилася земельна ділянка площею 77 кв.м., яка хоч і перебуває в фактичних межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 (межа проходить по паркану та стінах господарських будівель), але не потрапляє в її межі відповідно до Державного акта. У зв`язку з цією невідповідністю, відповідач ОСОБА_5 при виготовленні технічної документації включила частину зазначеної вище земельної ділянки до своєї земельної ділянки по АДРЕСА_4 та отримала у серпні 2012 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯМ №021751, що порушило право приватної власності на землю позивача.

Позивач вважає, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 з порушенням його прав, тому просив суд скасувати цей правовстановлюючий документ.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 15.09.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вимог до Управління Держземагентства у Горохівському районі належить скасувати, провадження в цій частині вимог закрити, в решті рішення суду залишити без змін, з таких підстав.

Позивач ОСОБА_4 в позовній заяві зазначив третьою особою на стороні відповідача Управління Держкомагенства в Горохівському районі, процесуальний статус якого під час розгляду справи було змінено на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Управління Держземагентства у Горохівському районі ліквідовано 17.11.2016 без створення правонаступника.

Згідно з пунктом 7 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження в справі, якщо припинено юридичну особу, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З урахуванням наведеного, рішення Горохівського районного суду в частині відмови до вказаного відповідача належить скасувати, провадження у справі в частині вимог до Управління Держземагентства у Горохівському районі закрити.

Судом встановлено, що на підставі рішення Горохівської міської ради Волинської області ради №12/2 від 26.12.1997 ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована на території міста Горохів Волинської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ №022857, від 20.03.1998).

Волинський апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що згідно з додатком № 1 до рішення Горохівської міської ради від 26.12.1997 року № №2/2 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність", спадкодавцю ОСОБА_9 у власність передавалась земельна ділянка не 0.09 га, а площею 0.075 га (т.І а.с.13), хо ча у Державному акті , виданому на підставі цього рішення, вказано про передачу у периватну власність Кам"яної Р.Я. земельної ділянки 0.09 га, на підставі вищезазначеного рішення Горохівської міської ради.(т.І а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори 12.03.2005 і зареєстрованого в реєстрі за №808, позивач ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частку земельної ділянки площею 0,09 га в межах згідно з планом, яка розташована в місті Горохів Волинської області, належну останній на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №022857 від 20.03.1998. Дана земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель

Як вбачається із технічної документації на садибний житловий будинок в АДРЕСА_2 , виготовленої 26.09.2005 комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», вищевказаний житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 . Розмір частки власності ОСОБА_4 становить 1/2, а розмір частки ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 по 1/4.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 15.10.2015, яке набрало законної сили 06.11.2015, було визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ №022857, виданий 20.03.1998 Горохівською міською радою Волинської області на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,09 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та знаходиться на території міста Горохів Горохівського району Волинської області (Том І, а.с. 144-145).

Тобто, за позовом одного із спадкоємців - співвласника земельної ділянки по АДРЕСА_2 , позивача у даній справі ОСОБА_4 , скасовано Державний акт на земельну ділянку, який послугував підставою видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на цю ж саму земельну ділянку.

Належить звернути увагу на ту обставину, що у свідоцтві про право на спадщину від 12.09.2005, виданому ОСОБА_4 , зазначено, що спадкове майно, на яке видане це свідоцтво , складається із земельної ділянки площею 0.09 га в « межах згідно з планом». Цей «план», а також межі, були зазначені в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ №022857, виданому 20.03.1998 Горохівською міською радою Волинської області на ім`я ОСОБА_7 , і який за позовом самого ОСОБА_4 визнано недійсним.

У даному судовому засіданні встановлено, що після скасування Державного акта, ні позивач ОСОБА_4 , як співвласник земельної ділянки по АДРЕСА_2 , ні інші співвласники цієї земельної ділянки, не звертались до землевпорядної організації за виготовленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки на місцевості успадкованої земельної ділянки за вказаною адресою.

Встановивши наведене, суд першої інстанції, на підставі положень статті 3, ч. І статті 81 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами про порушення його прав у зв`язку з передачею у приватну власність відповідачу ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_3 та виданим на її ім`я Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Аргументи апеляційної скарги, які зводяться про неналежну оцінку судом першої інстанції висновку судової земельно-технічної експертизи 7117 від 30 липня 2015 року , технічної документації на будинок по АДРЕСА_2 , суд відхиляє, оскільки указаний висновок складений в іншій справі за позовом ОСОБА_4 , де відповідач ОСОБА_5 не була стороною, з приводу іншого предмета спору, у ньому не міститься будь-яких відомостей щодо належної відповідачу ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_3 . Крім того, висновок експерта складений на підставі технічної документації до Державного акта, який за позовом ОСОБА_4 визнаний недійсним.

Судом не заперечується закріплене нормами статей 90, 126, 152 ЗК України право власника земельної ділянки на захист порушеного права. Проте, приписи статей 3, 12, 81 Цивільного процесуального Кодексу України, зобов`язують особу, яка звернулася за захистом права до суду, подати докази на підтвердження порушеного права. Всупереч зазначених норм процесуального права, позивач ОСОБА_4 таких доказі не подав.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи судом першої інстанції за відсутності позивача та його представника, апеляційний суд зазначає таке.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини другої статті 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник були належним чином повідомленні про час і місце судового розгляду справи (повідомлення про вручення поштового відправлення, Том ІІ, а.с. 51-52), проте не скористалися своїм правом подати до суду клопотання про відкладення розгляду справи з зазначенням поважних причин неявки.

Оскільки позивач реалізував своє право на викладення доводів у позовній заяві та в апеляційній скарзі, він та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи місцевим судом на 15.09.2020, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права у зв"язку з розглядом справи у відсутності позивача та його представника.

Крім того, у даному судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, скористався правом задати питання усім учасникам справи, не був обиежений у праві заявляти клопотання, подавати докази, однак таким правом не скористався. З наведеного вбачається, що позивачем, через свого представника, реалізовано права, визначені процесуальним законом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , суд з`ясував усі обставини справи, надав правильну правову оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушення його прав, у зв`язку з чим відмовив у позові.

Тому рішення суду першої інстанції у зазначеній частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року в даній справі в частині задоволених вимог до Управління Держземагентства у Горохівському районі скасувати, провадження в частині вимог до Управління Держземагентства у Горохівському районі закрити.

У решті рішення Горохівського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді