Справа № 415/9844/19
Провадження № 22-ц/810/179/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовець В.М.)

від 09 січня 2020 року

у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

встановив:

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 18 липня 2917 року, яка утворилась станом на 17 липня 2019 року, у загальному розмірі 152694,85 грн., з яких: 82910,22 грн. - заборгованість за тілом кредита; 69784,63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами укладення з відповідачем кредитного договору та розмір заборгованості.

Позивач в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду про недоведеність укладення кредитного договору не відповідає обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права. Для повноти з`ясування обставин позивач просить суд апеляційної інстанції дослідити нові письмові докази: виписку по рахункам відповідача, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані кредитні картки, копію паспорту споживчого кредиту, фото відповідача в момент отримання кредитних карток.

Відповідач копію апеляційної скарги отримав 05 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.81), але правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 86,87).

Неявка сторін в судове засіданні відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 18 липня 2017 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Однак, ця заява не містить положень про істотні умови кредитного договору про розмір кредитного ліміту та розмір плати за користування кредитом (процентів). Також в заяві не зазначено який вид банківської послуги обирає відповідач. Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт відповідачем та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг відповідачем не підписані. Тому суд вважав, що сторони не уклали між собою кредитний договір, а відсутність укладеного кредитного договору тягне відмову у задоволенні позову, підставою якого є невиконання чи неналежне виконання умов такого договору.

Апеляційний суд вважає цей висновок суду першої інстанції помилковим та вважає, що судом були порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України, якими урегульовано спірні правовідносини.

У цивільному процесі діє принцип диспозитивності, який закріплений в ст.13 ЦПК України, у якій зазначено наступне..

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.2).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.3).

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідач отримав копію позовної заяви з доданими до неї копіями письмових доказів 13 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42), однак не скористався правом відзиву на позов. Отже, відповідач не заперечував проти викладених в позовній заяві обставин справи та не висловив доводів проти наданих позивачем доказів.

Надані позивачем письмові докази у своїй сукупності, за відсутності їх спростувань відповідачем, підтверджують ту обставину, що між сторонами виникли договірні відносини, оскільки відповідач звернувся до позивача, який є банківською установою, за отриманням кредитних коштів та користувався отриманими кредитними коштами.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з цих Умов та Правил підтверджують ту обставину, що відповідач звернувся до Банку для отримання банківських послуг, до яких віноситься кредитування з використанням банківської кредитної картки. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростований та який підтверджує користування кредитними коштами та часткове погашення за спірний період заборгованості.

За своєю правовою природою підписання анкети-заяви є публічним договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.627 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За вказаних обставин висновок суду про не доведенність договірних відносин сторін не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Також не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про недоведеність належними доказами розміру заборгованості, виходячи з наступного.

Дійсно, сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом його розміру, оскільки належними доказами наявності заборгованості у відповідача перед банком є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (зазначений правовий висновок висловлений Касаційним цивільним судом Верховного Суду в постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/1689/15).

Але у справі № 161/1689/15-ц відповідач не визнавав позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач, виходячи з принципу диспозитивності, зобов`язаний був довести розмір заборгованості за кредитним договором.

У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував розміру заборгованості, не заявляв клопотань про витребування доказів на спростування доводів позивача, хоча відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України у разі невизнання укладення кредитного договору та/або розміру заборгованості, зобов`язаний був надати докази на спростування доказів позивача.

Виходячи з принципу диспозитивності, за відсутності спростувань відповідачем розрахунку заборгованості, такий розрахунок відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є письмовим доказом, оскільки містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (зокрема, про розмір отриманих кредитних коштів та дати їх отримання, про розмір нарахованих та сплачених вісотків).

Вказаний розрахунок підлягав оцінці в сукупності з іншими письмовими доказами згідно з вимогами ст.89 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної інстанції. Разом з тим, апеляційний суд не приймає надані позивачем додаткові письмові докази, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

В позовній заяві позивач зазначає, що у разі неявки його представника в судове засідання не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. До позовної заяви позивачем додано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

За вимогами ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 374 ЦПК України, зокрема частиною першою якої встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем в порушення зазначених вимог процесуального законодавства не надано обґрунтування неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк з причин, що не залежали від нього.

У зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню відповідачем понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2290,42 грн. та апеляційної скарги у розмірі 3435,63 грн., а всього у загальному розмірі 5726,05 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 09 січня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 18 липня 2017 року, яка утворилась станом на 17 липня 2019 року, у розмірі 152694,85 гривень, з яких: 82910,22 гривень заборгованість за тілом кредита, 69784,63 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у відшкодування витрат на сплату судового збору 5726,05 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови (15 квітня 2020 року).

Процесуальний строк касаційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України -14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д);

відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованемісце проживання: АДРЕСА_1 ).

Судді Н.М.Авалян

Ю.В.Єрмаков

В.М.Луганська