КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року місто Київ.

Справа 757/62433/18-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15290/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кулікової С.В., Олійника В.І.

секретар судового засідання Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року (ухвалену в складі судді Ільєвої Т.Г., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. та визнання дій протиправними, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

19.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати дії, рішення Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ та старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Міріуци Т.В., неправомірними та скасувати:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2019р.;

- акти державного виконавця від 13.11.2019р. та від 06.12.2019р.;

- постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2019р.;

- постанову про накладення штрафу від 06.12.2019 р.;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 р.;

- постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.2019;

- постанову про накладення штрафу від 26.12.2019 р.

Скарга мотивована тим, що Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №60345578, відкрите на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.04.2019, однак скаржник вказує, що йому не було відомо про виконавче провадження та постанови про накладення штрафів, оскільки останній не отримував виклики та постанови державного виконавця .

Окрім цього, скаржник вказує, що державний виконавець Маріуца Т.В. ігнорувала його звернення про надання на ознайомлення матеріалів виконавчого провадження.

З врахуванням зазначених обставин, ОСОБА_1 вважає, що дії державного виконавця Маріуци Т.В. у виконавчому провадженню №60345578, є неправомірними, такими що порушили його право на добровільне виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимівни від 26.12.2019 про закінчення виконавчого провадження № 60345578.

Зобов`язано старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцу Т.В. відновити виконавче провадження № 60345578 та винести відповідну постанову про відновлення виконавчого провадження № 60345578 не пізніше наступного робочого дня з дня одержання вказаного рішення.

В іншій частині скарги - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) 17.11.2020 року звернувся безпосередньо до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати у повному обсязі.

Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, по даній справі судом допущена неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи. Ряд обставин, які суд вважає встановленими фактично не доведені, ухвала являється не вмотивованою, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що 13.03.2020 ОСОБА_1 було направлено копії постанов про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження. Суд дійшов помилкового висновку, що боржником не було пропущено строк на оскарження дій державного виконавця, передбачений ст. 449 ЦПК України», оскільки копії постанов боржник сфотографував на прийомі у виконавця 04 березня 2020 року, а скаргу подав 17 березня 2020 року.

Зазначає, що державним виконавцем вчинено всі дії у відповідності до чинного законодавства, а скаргу судом першої інстанції розглянуто поверхнево без встановлення дійсних обставин справ з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Станом на 21 грудня 2020 року відзив на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні апеляційного суду боржник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги .

Представник стягувача просив апеляційну скаргу виконавця задовольнити.

Державний виконавець до апеляційного суду не з`явився, про розгляд апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи скаргу, в частині скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що боржнику до лютого 2020 року не було відомо про відкрите виконавче провадження. Виконавець не направляв боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження за адресою місця проживання боржника, внаслідок чого позбавив його можливості добровільно виконати рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2019 було ухвалено рішення Печерським районним судом м. Києва, яким позов ОСОБА_2 , Благодійної організації «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» («100 ВІДСОТКІВ ЖИТТЯ») до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації було задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_2 , Благодійної організації «Всеукраїнська мережа людей, які живуть з ВІЛ/СНІД» («100 ВІДСОТКІВ ЖИТТЯ») у спосіб, ідентичний способу її поширення, не пізніше семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили, у ефірі Телеканалу «Прямий» у програмі «Ситуація» шляхом зачитування резолютивної частини рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , поштовий індекс адреси проживання АДРЕСА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» (поштовий індекс адреси місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 2-А, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір по 352 грн з кожного.

На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист від 08.10.2019.

18.10.2019 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Міріуцою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60345578.

Дану постанову у відповідності до наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження 18.10.2019 було направлено на адресу : АДРЕСА_1 .

13.11.2019 держеним виконавцем, у відповідності до вимог ст.. 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн., яку у відповідності до супровідного листа направлено на адресу боржника, АДРЕСА_1 .

Також, того ж дня державним виконавцем було складено акт, про не виконання рішення суду.

13.11.2019 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.,, у зв`язку з не виконанням рішення суду, яку у відповідності до супровідного листа направлено на на адресу боржника, АДРЕСА_1 .

06.12.2019 у відповідності до вимог ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», повторно винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн., яку до матеріалів виконавчого провадження суду не було долучено.

06.12.2019 того ж дня державним виконавцем було складено акт, про не виконання рішення суду.

26.12.2019 державним виконавцем у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» надіслано органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, про що боржника повідомлено на адресу АДРЕСА_1 .

26.12.2019 постановою державного виконавця було закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», про що боржника супровідним листом повідомлено на адресу АДРЕСА_1 .

Разом з цим, як вбачається з наданих матеріалів виконавчого провадження 27.02.2020 боржник звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, з листом в якому зазначив, про готовність виконати рішення суду добровільно.

03.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Ярушевського І.І. з заявою, в якій просив ознайомити з матеріалами виконавчого провадження, оскільки останньому не було відмово про його відкриття.

04.03.2020 актом державного виконавця підтверджено, що боржник ознайомився з виконавчим провадженням.

05.03.2020 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, в якій просив провести службову перевірку дій державного виконавця, зобов`язати вчинити дії та надати оригінали постанов,які були прийняті в ході виконавчого провадження.

11.03.2020 на дану скаргу ОСОБА_1 було надано відповідь, що останній може знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити фотокопії та оскаржувати дії виконавця в порядку, який передбачений законом.

13.03.2020 державний виконавець спрямувала на адресу ОСОБА_1 копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження

З врахуванням того, що 13.03.2020 ОСОБА_1 було направлено копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження, на думку суду, скаржником не було пропущено строк на оскарження в розумінні ч. 1 ст. 449 ЦПК України, оскільки попередні виконавчі документи направлялись на адресу боржника за якою останній не проживає, а місем проживання боржника є адреса за місцем реєстрації останнього, а саме: АДРЕСА_3 .

З наявних в матеріалах справи доказів, копії паспорта боржника вбачається, що постійним місцем проживання боржника з 31 жовтня 2016 року є адреса: АДРЕСА_3 .

Матеріали справи не місмтять жодного доказу, який би свідчив, що місцем проживання боржника є : АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу виконавець спрямовував всю поштову кореспонденцію.

За приписами ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Посилання представника стягувача на те, що вказана адреса була зазначена у виконавчому листі, оскільки представник відповідача ОСОБА_1 зазначав цю адресу, як адресу для листування, колегія суддів не приймає з огляду на те, що за Законом "Про виконавче провадження" виконання рішення суду здійснюється за місцем проживання боржника.

Матеріали справи не містять достовірних доказів, що державний виконавець довів до відома боржника, в установленому законом порядку, постанови про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження в спосіб їх направлення за адресою місця проживання боржника.

За таких обставин, суд вірно вважав встановленим, що боржник ОСОБА_1 не був обізнаний про відкрите виконавче провадження та про його закінчення до березня 2020 року.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, п. 14 ч.3 ст. 18 цього Закону виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

З наданих матеріалів, вбачається, що державний виконавець не викликав боржника, щоб останній з`явився до державного виконавця, тобто не вчинив всі необхідні дії для повідомлення особи про виконавче провадження .

Апеляційний суд також погоджується з тим, що державний виконавець не пересвідчившись в тому, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження, в матеріалах якого відсутнє зворотнє повідомлення, з якого б вбачалось, що боржник отримав копію постанови про відкрите виклонавче провадження, направив подання про притягненн останнього до кримінальної відповідальності та закінчив виконавче провадження з попрушенням прав боржника.

Посилання, виконавця на те, що всі виконавчі дії ним проводились, за адресою, яка вказана судом у виконавчому листі, колегія суддів не приймає з огляду на те, що за обставинами даної спрпави встановила, що не коректне зазначення у виконавчому листі місця проживання боржника, призвело до порушення його права на добровільне виконання рішення суду та права бути обізнаним про відкрите виконавче провадження.

Також, колегія суддів вважає, що за відсутності у виконавця станом на 26 грудня 2019 року даних про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, направлення ним подання про притягненнґя такого боржника до кримінальної відповідальності та закінчення у зв`язку з цим виконавчого провадження є передчасним та таким, що порушує право боржника на справедливий суд.

З огляду на викладене, апеляційнитй суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду в частині, скасування постанови державеного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, розглядаючи вимоги скарги ОСОБА_1 в частині оскарження постанов: про накладення штрафу від 06.12.2019 р.; про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 р.; постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.2019; постанови про накладення штрафу від 26.12.2019 р.; суд допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції .

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. (ч.1 ст.287 КАС України).

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб держаної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, згідно вимог ч.ч.1,2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищезазначеного можна дійти висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, як виконавчих документів в окремому провадженні.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або накладення штрафу, згідно з якими відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15, від 03 жовтня 2018 у справі №320/7888/16-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17, від 16 січня 2019 року у справі №910/22695/13, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16, від 16 жовтня 2019 року у справі №1940/1957/18, від 15 січня 2020 року у справі №1.380.2019.001073, від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в цій частині вимоги скарги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, разом з тим, суд відмовив в задоволенні скарги в цій частині, а не закрив провадження, як це передбачено ЦПК України .

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. про накладення штрафу від 06.12.2019 р.; про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 р.; про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.2019; про накладення штрафу від 26.12.2019 року не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі в частині вказаних вимог підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В частині відмови в задоволенні скарги напостанову про відкриття виконавчого провадження ухвала суду не оскаржена, тому не переглядається апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва)- задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимів про накладення штрафу від 06.12.2019 року, про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 року, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.201 року, про накладення штрафу від 26.12.2019 року скасувати та постановити в цій частині нову.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимів про накладення штрафу від 06.12.2019 року, про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 року, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 26.12.201 року, про накладення штрафу від 26.12.2019 року - закрити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: