Справа № 181/245/20
Провадження № 4-с/181/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юр`єва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Запорожченко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця до Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», -

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся

ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця до Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Скаржник просить суд визнати неправомірними дії працівників відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області по відмові у припинені обтяження щодо належного йому майна, а також зобов`язати працівників відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області звільнити з-під арешту майно, що належить йому на праві власності .

Вказує, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0376, площею 6,9100 гектари. 28.08.2015 року державним реєстратором Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про обтяження: 10959454, було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт належного йому на праві приватної власності майна до якого також входить вищезгадана земельна ділянка. Дане обтяження було внесено до реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер: ВП №45049130 виданої 20.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, винесеної на підставі виконавчого листа від 09.07.2014 виданого Межівським районним судом по цивільній справі №181/1158/13-ц за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 22.12.2015 року зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на той час у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення в межах суми виконавчого документа. На початку 2020 року, звернувшись до Реєстраційної служби Межівської селищної ради Дніпропетровської області, з метою проведення реєстрації правочину щодо використання належної йому земельної ділянки, дізнався про наявне обтяження. У скасуванні чи іншому припиненні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер: ВП №45049130 виданої 20.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, йому 28.02.2020 року було відмовлено.

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено скаргу до судового розгляду.

30 березня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява від представника Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відповідно до якої зазначається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Межівському районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №47465077 відкрите при примусовому виконанні виконавчого листа від 09.07.2014 року №181/1158/13-ц виданого Межівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у розмірі 19929,32 гривень. Дане виконавче провадження було завершено 22.12.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення в межах суми виконавчого документа, тобто заборгованість за кредитним договором не погашена. Арешт з майна боржника не було знято у зв`язку з відсутністю законних підстав. У разі надходження інформації від стягувача про погашення заборгованості боржником в повному обсязі, державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня буде знято арешт з майна боржника. Враховуючи зазначене просить суд залишити без задоволення скаргу.

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року до участі у справі у якості заінтересованої особи судом було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Скаржник у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутністі, скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та залишити без задоволення скаргу.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно був повідомлений про час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так у судовому засіданні було встановлено, що Межівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист від 09.07.2014 року у цивільній справі №181/1158/13-ц за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , про стягнення з останнього на користь банку заборгованості у розмірі 19929,32 гривень.

09 жовтня 2014 року державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45049130.

28 серпня 2015 року державним реєстратором Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про обтяження: 10959454, було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт належного на праві приватної власності ОСОБА_1 майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер: ВП №45049130 виданої 20.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

26 жовтня 2015 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження постановою державного виконавця від 26.10.2015 року було припинено розшук майна боржника та направлено стягнення боргу на заробітну плату ОСОБА_1 .

Згідно довідки Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №13.36-34/4817 від 28.02.2020 року станом на 22.12.2015 року виконавче провадження №45049130 завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто повернуто стягувачу без виконання. Арешт з майна боржника не було знято у зв`язку з відсутністю законних підстав. Дане виконавче провадження було знищено згідно акту знищення виконавчих проваджень. На даний час у виконавця відсутня інформація по вказаному виконавчому листу щодо повної сплати заборгованості за кредитним договором від ТОВ «Кредитні ініціативи». Також зазначено, що у разі надходження інформації від стягувача про погашення заборгованості боржником ОСОБА_1 в повному обсязі, державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня буде знято арешт з майна боржника. Станом на 30.03.2020 року виконавчий лист №181/1158/13-ц від 09.07.2014 року виданий Межівським районним судом Дніпропетровської області повторно на виконання до Межівського РВ ДВС не надходив.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Станом на час відкриття вищезазначеного виконавчого провадження умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначались Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який втратив чинність 02.06.2016 року. Згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, відкриваючи провадження, державний виконавець приймає рішення про арешт майна про що відображається у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.4 ст.47 цього Закону (в редакції від 21.04.1999 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, враховуючи, норми законодавства, а також той факт що згідно матеріалів справи станом на 30.03.2020 року виконавчий лист №181/1158/13-ц від 09.07.2014 року виданий Межівським районним судом Дніпропетровської області повторно на виконання до Межівського РВ ДВС не надходив, стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання та заяв про його поновлення не надавалося.

Умовами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття

арешту, накладеного на майно.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 року було унормовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем та передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, у судовому засіданні встановлено, що на теперішній час строк пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання закінчився, стягнення за виконавчим документом не здійснюється та саме виконавче провадження відсутнє.

Таким чином, дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими, оскільки не зняття арешту з належного йому майна порушує право власності щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

Отже, заявник обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Відповідно до положень статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

У відповідності до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України суд враховує не заявлення вимог скаржником про відшкодування судового збору, а тому суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 25, 47, 50, Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року), ст.ст. 316, 317, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст.12, 13, 83, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця до Межівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Зобов`язати працівників відділу державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області звільнити з-під арешту майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було внесено запис 28 серпня 2015 року державним реєстратором Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про обтяження: 10959454, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер: ВП №45049130 виданої 20 серпня 2015 року відділом державної виконавчої служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області винесеної за виконавчим листом від 09.07.2014 року виданим Межівським районним судом по цивільній справі №181/1158/13-ц за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Межівський районний суд Дніпропетровської області

Суддя О. Ю. Юр`єв