Справа № 138/2667/19
Провадження № 22-ц/801/949/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 рокуСправа № 138/2667/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року, постановлене у складі судді Холодової Т.Ю., в залі суду,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 01.07.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час подружні відносини між сторонами припинені, і дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, має постійне місце роботи та отримує дохід.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнення аліментів проводити з дати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, тобто з 21.08.2019 року.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року позов задоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що судом допущено порушення норм процесуального права під час вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема судом не враховано, що ОСОБА_2 визнав позовні в частині розміру стягуваних аліментів та відповідно не було застосовано ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року в частині розподілу судових витрат та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір 384,20 грн., а судовий збір у сумі 384,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині вирішення судом позовних вимог про стягнення аліментів рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції надає оцінку оскаржуваному судовому рішенню виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

12 лютого 2020 року ОСОБА_2 подав заяву у якій зазначає про визнання позову в частині розміру аліментів, однак не погоджується із початком періоду їх стягнення визначеним позивачем та просить суд розглянути справу без його участі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визначення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_2 , визнав позовні вимоги у цій частині.

Однак, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. судового збору і таку ж суму вирішив компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з таких підстав.

Позовні вимоги про стягнення аліментів підлягали оплаті судовим збором у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви становило 768 грн. 40 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що ОСОБА_2 визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розміру аліментів, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому з ОСОБА_2 на користь Держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, а іншу частину компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення питання розподілу судових витрат з постановленням нового рішення у цій частині, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 384,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 384,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький