Справа № 456/3513/19
Провадження № 2/456/295/2020
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Гірненська сільська рада про визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею права та обов`язки забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , який був забудовником житлового будинку по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 не розпорядився своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім неї (дружини спадкодавця), є її свекруха (мати померлого) та спільні із ОСОБА_5 діти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відповідачі по справі. 03.05.2019 між нею та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого їй переходить на праві власності незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідачі не заперечують проти визнання за нею права на спірний незавершений будівництвом житловий будинок. Відтак вона як спадкоємець за законом, що прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_5 , проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , що позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання прав та обов`язків забудовника спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який за життя отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку відповідно до рішення Гірненської сільської ради від 12.02.1993 та дозвіл на його будівництво.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали клопотання, в яких просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Представник третьої особи Гірненської сільської ради Михайлович О.М. подав заяву, в якій просять розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивачки у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гірне Стрийського району Львівської області помер ОСОБА_5 , про що 22.10.2018 складено відповідний актовий запис № 21 та виконавчим комітетом Гірненської сільської ради Стрийського району Львівській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 17/.

Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Гірненської сільської ради народних депутатів від 12.02.1993 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку в с. Гірне між сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та піднято клопотання перед райвиконкомом про надання дозволу на будівництво /а.с. 19/.

Відповідно до виписки з рішення-розпорядження представника президента в м. Стрий від 25.05.1993 № 350 ОСОБА_5 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в с. Гірне на виділеній земельній ділянці площею 0,20 га /а.с. 8/.

Згідно з планом земельної ділянки від 07.03.1994 № 285/93 встановлено в натурі межі для земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5 на підставі рішення Гірненської сільської ради народних депутатів від 12.02.1993 для будівництва індивідуального житлового будинку. Площа земельної ділянки становить 0,20 га. Земельна ділянка знаходиться в с. Гірне Стрийського району Львівської області /а.с. 9/.

Також судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Гірненської сільської ради Стрийського району Львівської області «Про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна житлового будинку гр. ОСОБА_5 » від 25.09.2014 № 22 присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомого майна житлового будинку гр. ОСОБА_5 : порядковий номер будинку АДРЕСА_1 /а.с. 18/.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Крім того, в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз`яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним».

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, право ОСОБА_5 на проведення індивідуального будівництва згідно з планом земельної ділянки по АДРЕСА_1 ввійшло до складу спадщини останнього разом з іншим майном померлого.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_5 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується інформацією, отриманою на вимогу суду від завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 12.09.1987, що позивачка ОСОБА_1 була дружиною спадкодавця ОСОБА_5 . Відтак ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Також, дослідженими матеріалами справи встановлено, що інших спадкоємцями вказаної черги є відповідно діти та мати спадкодавця відповідачі по справі /а.с. 20-29/.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З матеріалів спадкової справи № 352/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (син та мати спадкодавця відповідно) відмовляються від належних їм часток у спадковому майні на користь інших спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідно дружини та дочки спадкодавця).

Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди щодо поділу між собою спадкового майна, на підтвердження чого уклали договір про розподіл спадкового майна від 03.05.2019, посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за № 1210, згідно з яким до позивачки переходить право на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 16/.

Разом з тим, з відповіді завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою № 1220/02-14 від 03.05.2019, судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього /а.с. 15/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя набув або володів спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спірний житловий будинок (права та обов`язки забудовника) в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Стрийським РВ УМВС України у Львівській області 13.11.1997; РНОКПП НОМЕР_4 ) права та обов`язки забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 24.01.2020.

Суддя Л.В.Гула