МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2/521/1437/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Колесник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу,

встановив:

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 15 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0934357, згідно до умов якого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зобов`язалось у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за №1961-1V від 01 липня 2004 року (далі-Закон України №1961-1V від 01 липня 2004 року).

Вказував, що 18 липня 2019 року о 10 годині 20 хвилин на автодорозі М-27 Одеса-Чорноморськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

В результаті ДТП автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а його власнику - матеріальних збитків.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року відповідачаОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач стверджував, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 85000,00 грн. на підставі заяви власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням №6490 від 30 серпня 2019 року.

Оскільки позивач повністю виконав покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 42500,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 42-43).

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 та продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 77-78).

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року по справі було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 118-119).

Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 27 серпня 2019 року, в судове засідання не з`явився, раніше надавав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відповідь на відзив (а.с. 47, 48, 74, 85-86).

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в обґрунтування якого вказував, що дійсно 18 липня 2019 року на автодорозі М-27 Одеса-Чорноморськ мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Стверджував, що ОСОБА_2 в заяві про страхове відшкодування на ім`я ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вказала недостовірну інформацію та не повідомила останнього, що отримала від нього на підставі взаєморозрахунків грошові кошти в розмірі 3000,00 доларів США. З приводу зазначеного він звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з письмовою заявою про перегляд до нього претензії щодо відшкодування в порядку регресу завданих збитків у розмірі 42500,00 грн., оскільки, за його думкою, зазначені збитки необхідно стягнути з ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутності (а.с. 63-65).

Третя особа - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 91).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.

Судом встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є юридичною особою (а.с. 5, 6-9).

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2019 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено договір (поліс) №АО/0934357 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким був застрахований автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

Встановлено, що 18 липня 2019 року о 10 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 12 км. автодороги М-27 Одеса-Чорноморськ, під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 11).

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року, на підставі якої відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 13).

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 21).

Встановлено, що автомобіль «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з 15 квітня 2019 року (а.с. 10).

22 липня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 20).

Відповідно до ремонтної калькуляції №4792_А від 01 серпня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 439752,13 грн. (а.с. 25-27).

Разом з тим, ринкова вартість даного автомобіля станом до ДТП становила 352536,39 грн., коефіцієнт фізичного зносу склав 0,4041 (а.с. 28).

Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , значно перевищила його вартість до ДТП.

Згідно аварійного сертифікату №69-D/57/8 від 01 серпня 2019 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 165654,27 грн. (а.с. 29-31).

Отже, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 186882,12 грн.

Відповідно до страхового акта №ОЦ/241/000/19/0007 від 30 серпня 2019 року сума страхового відшкодування з урахуванням зносу, за мінусом франшизи та за домовленістю із потерпілою особою була визначена у розмірі 85000,00 грн. (а.с. 36).

Встановлено, що 30 серпня 2019 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу №АО/0934357 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 квітня 2019 року, страхового акту №ОЦ/241/000/19/0007 від 30 серпня 2019 року виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 85000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6490 від 30 серпня 2019 року (а.с. 36 звор.).

Відповідно до ст. 9 (п.п. 9.1., 9.2.) Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 (п. 22.1) вказаного Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.

За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України).

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України). Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди.

Отже, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як роз`яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Пунктом 27 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 ЗаконуУкраїни «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 1 ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу (п. 2 ст. 13 вказаного Закону).

Судом встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував під керуванням саме відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь в порядку регресу суми страхового відшкодування, що була виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зверталося до ОСОБА_1 із вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, завданих внаслідок ДТП, однак останній проігнорував її (а.с. 37).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 42500,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у справі складає 1921,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).

На підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10 вересня 2001 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, , р/р № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669) суму страхового відшкодування в розмірі 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10 вересня 2001 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, , р/р № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда