Провадження № 2-з/752/57/20
У Х В А Л А

15.01.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Петрова Є.В.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в :

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.

Відповідно до поданої заяви позивач просить суд визнати недійсними договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 31.07.2019 №2237, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною; договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 31.07.2019 №2238 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною, скасувати рішення з індексним № 36397403 від 31.07.2017 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною як державним реєстратором речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування від 31.07.2019 №2237, та рішення з індексним № 36397500 від 31.07.2019 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною як державним реєстратором речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування від 31.07.2019 № 2238.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , а також шляхом встановлення заборони відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеного майна.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що з Реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо, що 31.07.2017 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 належні йому на праві власності квартири № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , про що 31.07.2019 року були укладені договори дарування № 2237 та № 2238, посвідчені 31.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Заявник зазначає, що між позивачем та ОСОБА_2 в 2017 році існував судовий спір про стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.04.2017 у справі № 922/1104/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.2017, позовні вимоги задоволені частково. Розірвано укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договір підряду, за яким ФОП ОСОБА_2 зобов`язався розробити та забезпечити впровадження у діяльність ФОП ОСОБА_1 комплексного програмного продукту - системи обліку господарської (торгової) діяльності позивача на базі платформи "1С:Підприємство". Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 суму грошових коштів в розмірі 415 462,00 грн. на повернення авансу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Представник позивача зазначає, що день звернення позивача до суду вищезазначене рішення набрало законної сили, однак відповідачем не виконується. Крім того, ОСОБА_2 вже вчинював дії, спрямовані на уникнення звернення стягнення на зазначене вище нерухоме майно за зобов`язаннями перед ОСОБА_1 шляхом відчуження відповідних квартир за договором дарування своїй дружині. В зв`язку з викладеним існує імовірність, що в разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачі здійснять нове фіктивне відчуження відповідних квартир на користь третіх осіб з метою виключення можливості реального виконання рішення суду у разі задоволення позову у даній справі. У разі ж здійснення такого нового фіктивного відчуження фактичне повернення спірного нерухомого майна.) та звернення стягнення на це майно за зобов`язаннями перед позивачем стане неможливим, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо дійсності договорів дарування квартири АДРЕСА_1 від 31.07.2019 №2237, та квартири АДРЕСА_2 від 31.07.2019 №2238, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. та правомірності рішень з індексним № 36397403 від 31.07.2017 року, № 36397500 від 31.07.2019 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1 та скасування рішення про реєстрацію права власності за новим власником..

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник заявників просить суд накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_3 нерухоме майно та заборонити останній вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна.

Однак, представником позивача належним чином не обгрунтовано, в чому полягає неможливість виконання рішення у даній справі в майбутньому у разі невжиття судом заходів забезпечення позову у заявлений спосіб, а також пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивачів про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: