Справа № 487/1178/20
Провадження № 2/487/1296/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.09.2007 р. в сумі 7245,83 грн., а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.09.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями паспортів. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості позичальник станом на 11.11.2019 року має заборгованість в сумі 7245,83 грн. Банком 12.12.2018 року було направлено претензію кредитора до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. 09.01.2019 року позивачем отримано відповідь Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. 30.09.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій виконано не було. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідачів, як спадкоємців, заборгованість по сплаті кредиту а також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволення позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги не визнавали, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивач пропустив строк пред`явлення вимоги, передбачений ст. 1281 ЦК України, та відновлення цього строку ЦКУ не передбачено. За такого, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вказані строк, позбавляється права вимоги. На підставі викладеного, просять в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так судом встановлено, що 04.09.2007 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.09.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_4 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09.03.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Позичальник ОСОБА_4 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 04.09.2007 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 7245,83 грн.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Так, відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина 3 статті 1223 ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом встановленого законом строку (стаття 1270 ЦК) подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом цього ж строку він не заявив про відмову від неї.

За правилами статті 1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 1281 ЦК передбачено порядок пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців. За правилами цієї норми кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

На виконання вимог вищезазначеної норми закону, 13.12.2018 року позивачем направлено претензію кредитора до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, в якій останній просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника, включити її кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину.

Згідно відповіді державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Боровицької О.М. №2096/01-16 від 19.12.2018 року, претензія банку до спадкоємців померлого, отримана та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась. В той же час, з наданих банком документів неможливо встановити місце відкриття спадщини для належного заведення спадкової справи. Окрім того, претензію банку нотаріусом прийнято не було та було повернуто через неналежне оформлення банком необхідних документів відповідно до Закону «Про нотаріат».

30.09.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 банком було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, проте ніяких дій вчинено не було.

Як встановлено в судовому засіданні, починаючи з грудня 2018 року позивачу було достовірно відомо, що позичальник ОСОБА_4 помер, спадщина відкривається з дня її смерті, але в порушення вимог ст. 1281 ч.2 ЦК України, позивач не пред`явив свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Лише 30.09.2019 року позивач пред`явив вимогу до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , шляхом направлення листа-претензії за адресою місця проживання останніх.

Відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Посилання в позовній заяві на те, що претензія кредитора Банком була направлена до нотаріальної контори не заслуговує на увагу, оскільки претензія не була прийнята через неналежне оформлення необхідних документів відповідно до Закону «Про нотаріат».

Окрім того, за змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки, ОСОБА_4 помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Позивач зазначає, що спадкоємцями ОСОБА_5 в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №8 від 02.09.2020 року, виданої ОСББ «Єдність Миколаїв», в кв. АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають з правом на площу наступні особи: ОСОБА_2 , 1956р.н., зареєстрована з 24.09.1991 р.; ОСОБА_6 , 1977р.н., зареєстрована з 03.02.1994р.; ОСОБА_1 , 1986р.н., зареєстрована з 06.08.2002р.; ОСОБА_3 , 1987р.н., зареєстрована з 25.12.2003р.; ОСОБА_7 , 2009р.н., зареєстрований з 19.10.2009р.

Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину.

З вищевказаної відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 19.12.2018 року вбачається, що ними отримано претензію кредитора, але з наданих документів неможливо встановити місце відкриття спадщини для належного заведення спадкової справи. Також за даними Алфавітних книг обліку спадкових справ за 2018 рік Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою не заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, зазначена відповідь не дає можливості встановити ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого позивачем суду не надано.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання Банку лише на факт проживання відповідачів зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог.

На вимогу суду, Третьої Миколаївською державною нотаріальною конторою листом від 02.06.2020 року повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлена.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, укладеним 04.09.2007 р. з ОСОБА_4 , як зі спадкоємців останнього, оскільки не надані докази на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника і прийняли у встановленому порядку спадщину після смерті ОСОБА_8 . Окрім того, позивач втратив право вимоги, оскільки пропустив передбачений статтею 1281 ЦК України присічний (преклюзивний) строк для звернення з вимогою до спадкоємців.

За такого, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Т.А. Карташева