"26" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого-судді Гончарука В.П.
при секретарі Гриценко О.І.
справу розглянуто без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини припинено, спільне господарство не ведеться внаслідок чого збереження сім`ї неможливе, в шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того батько дитини сомоусунувся від обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_3 в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх доходів відповідача але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим суду місцем реєстрації.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 17 листопада 2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.
В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем по справі.
Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини припинено, спільне господарство не ведеться внаслідок чого збереження сім`ї неможливе, проживають окремо.
Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбавено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Також відовідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу.
Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`вився без поважних причин або без повідомлення причин та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У зв`язку з вище викладеним позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 110-112, 180 -182 СК України, ст. ст. 81,280-283 ЦПК України , суд, -
Шлюб, зареєстрований 17 листопада 2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис № 1719) - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх його доходів але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2019 року і до досягнення донькою повноліття.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,4 грн. витрат по оплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України 768,4 грн. судового збору.
Повний текст судового рішення складено 26 березня 2020 р.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: