Головуючий суду 1 інстанції - Мартинюк В.Б.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 419/1402/20
Провадження № 22-ц/810/794/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.І., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Новоайдарська селищна рада Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Мартинюка В.Б. в смт Новоайдар Луганської області,

за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Новоайдарська селищна рада Луганської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, в обґрунтування якої зазначила, що з лютого 2014 року вона проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, на сумісні кошти купували продукти харчування, здійснювали ремонт квартири. У зв`язку з похилим віком, через необхідність побутового догляду, позивачка доглядала ОСОБА_2 та опікувалась про неї, купувала ліки, оплачувала комунальні послуги, готувала їжу, прибирала квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка заповіту за життя не склала, інші спадкоємці відсутні.

Вважає, що є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю більше 5 років.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт постійного проживання разом с ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років, а саме з лютого 2014 року до часу відкриття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Новоайдарська селищна рада Луганської області відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в ході розгляду справи не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менше ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: ведення спільного господарства з померлою, наявності у них спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. При цьому суд визнав ті обставини, що саме заявниця здійснювала догляд за померлою до її смерті, що підтверджено показами свідків, проте сам по собі догляд за ОСОБА_2 не може вважатися спільним побутом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 вересня 2020року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявника, встановити факт спільного проживання однією сім`єюОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад п`ять років, а саме з лютого 2014 року до часу відкриття спадщини, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки досліджених доказів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховані та не взяті до уваги надані та досліджені у судовому засіданні письмові докази, а саме довідка Новоайдарської селищної ради від 06 травня 2020 року про те, що ОСОБА_1 дійсно проживала сумісно з ОСОБА_2 на момент смерті останньої та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 та довідка про склад сім`ї від 06 травня 2020 року, які підтверджують фактичне проживання заявниці з померлою в одній квартири.

Також зазначила, що факт спільного проживання однією сім`єю понад п`ять років підтверджується актом депутата Новоайдарської селищної ради від 28 липня 2020 року, в якому зазначено, що з лютого 2014 року ОСОБА_1 мешкала с ОСОБА_2 до моменту смерті останньої однією сім`єю та вели спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 .

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року заінтересованій особі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Новоайдарська селищна рада Луганської області отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу 05 листопада 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 52).

У відзиві на апеляційну скаргу Новоайдарська селищна рада Луганської області зазначила, що акт депутата Новоайдарської селищної ради від 28 липня 2020 року був складений на підставі показань свідків, які в суді першої інстанції дали суперечливі показання та не підтвердили факт постійного спільного проживання однією сім`єю понад п`ять років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, суд першої інстанції вірно не врахував та не взяв до уваги зазначений вище акт депутата.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, на які посилається заявниця як на підставу своїх вимог підтверджуються довідками Новоайдарської селищної ради №1045 та №1046 від 06 травня 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки вони видані після смерті ОСОБА_2 на вимогу Новоайдарського відділу Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з метою отримання ОСОБА_1 невиплаченої пенсії померлої ОСОБА_2 , та не є доказами підтвердження факту постійного спільного проживання заявниці разом з померлою ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Представник Новоайдарської селищної ради Луганської області про дату, час і місце розгляду справи повідомленій належним чином і в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в ході розгляду справи не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менше ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: ведення спільного господарства з померлою, наявності у них спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї. При цьому суд визнав ті обставини, що саме заявниця здійснювала догляд за померлою до її смерті, що підтверджено показами свідків, проте сам по собі догляд за ОСОБА_2 не може вважатися спільним побутом.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 06 травня 2020 року та акту від 28 травня 2020 року, ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 .

Згідно листа приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. від 17 липня 2020 року № 358/01-16, заявнику ОСОБА_1 роз`яснено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені ЦК України почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У зв`язку з чим для вирішення питання спадкування необхідно звернутись до суду за встановленням факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту заявник посилається на те, що з лютого 2014 року проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно вели господарство, на сумісні кошти купували продукти харчування, здійснювали ремонт квартири. У зв`язку з похилим віком, через необхідність побутового догляду, заявниця доглядала ОСОБА_2 та опікувалась нею, купувала ліки, оплачувала комунальні послуги, готувала їжу, прибирала квартиру.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» Верховного Суду України № 7від 30 травня 2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17, провадження № 61-15965св19.

У відзиві на апеляційну скаргу Новоайдарська селищна рада Луганської області заперечувала щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом с ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років, а саме з лютого 2014 року до часу відкриття спадщини, мотивуючи тим, що заявницею не надано належних доказів на підтвердження того, що між нею та ОСОБА_2 протягом більше п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, які притаманні сім`ї, відсутні передбачені статтею 1264 ЦК України підстави для визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги. Територіальна громада є універсальним правонаступником відумерлого майна, і на орган місцевого самоврядування, законодавством покладено обов`язок прийняти необхідні заходи щодо збереження майна померлої особи та після спливу одного року з часу відкриття спадщини звернутися зі заявою до суду про визнання спадщини відумерлою відповідно до статті 1277 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, оскільки визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, в даному випадку про спадкове право.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю залишити без розгляду відповідно до положень частини 6 статті 294 ЦПК України.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 вересня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Новоайдарська селищна рада Луганської області, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

О.Ю. Карташов