Провадження № 2/761/3010/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської в м. Києві районної державної адміністрації, третя особа Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування свідоцтва про право власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів звернулась до суд з даний позовом, зважаючи на наступне. 30.04.2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення яким задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_3 про скасування розпорядження про приватизацію квартири. Було скасовано розпорядження від 02.11.2011 р. № 581 про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . 09.08.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про скасування запису про реєстрацію за ОСОБА_3 зазначеної квартири, проте у задоволені вимоги було відмовлено у зв`язку із недостатністю, як зазначив державний реєстратор рішення суду про скасування розпорядження і є необхідність скасувати безпосередньо свідоцтво про право власності на квартиру. З огляду на викладене представник позивачів просить суд скасувати з дати видання свідоцтво на право власності НОМЕР_1від 02.11.2011 року, видане відділом (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

22.11.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній цивільній справі, відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами прощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача надано відзив на позов де зазначено наступне. Так, звертаючись до відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію квартири, ОСОБА_3 подав повний пакет документів, відповідно до якого і було здійснено приватизацію житла. Докази порушення відповідачем прав позивачів відсутні. Зважаючи на викладене, представник відповідача просить прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Представник третьої особи надав письмові пояснення. В09.08.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Департаменту з заявою про скасування державної реєстрації за номером 4883 за результатами розгляд якої у задоволенні вимоги було відмовлено. Таке рішення було прийнято з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вимогами даного Закону визначено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно, а саме набуття, припинення та зміна речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація припинення права власності вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду, реалізувати рішення про визнання правочину недійсним буде неможливо.

Представником позивачів було подано заяву про збільшення позовних вимог. Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 остаточно просив суд скасувати з дати видання свідоцтво про право власності НОМЕР_1, 02.11.2011р. видане відділом (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, та визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартируАДРЕСА_1 , рівними по 1/2 частині кожній.

В судове засідання позивачі, їх представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Просили розглянути заявлені вимоги за їх відсутності та задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, представник третьої особи також посили суд розглянути справу за їх відсутності.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу, оскільки неявка належним чином повідомлених учасників процесу за умови відповідних заяв не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, входячи з наступного.

Встановлено, що 30 квітня 2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про скасування розпорядження про приватизацію квартири.

Скасовано розпорядження відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 листопада 2011 року № 581 про передачу ОСОБА_3 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому судом встановлено, що 02.11.2011 р. Органом приватизації було прийнято розпорядження № 581 на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло, оскільки ОСОБА_3 було подано довідку форми № 3 про склад сім`ї, згідно до якої в квартирі АДРЕСА_1 був прописаний лише ОСОБА_3 .

Так, 22.03.2010 р. Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення за позовом ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням , а саме квартирою АДРЕСА_2

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2013 р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2010 р. скасовано. У позові ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання їх такими, що втратили право користування квап трою було відмовлено, у зв`язку із тим, що останні не проживали спірній квартирі внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_3 і не могли користуватися даною квартирою.

За таких обставин, судом було зроблено висновок, що в силу скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскаржуване розпорядження порушує їх право на приватизацію житла, наймачами якого вони є, і не відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначає представник позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.08.2019 р. отримали інформаційну довідку за № 176984308 з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в якій зазначено, що право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , а тому позивачі і звернулись до суду за захистом прав.

Так, Інформаційна довідка на яку посилається представник позивачів, копія якої долучено до матеріалів справи, свідчить про те, що спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_3 . Підстава виникнення права - свідоцтво про право власності НОМЕР_1видане на підставі розпорядження № 581 від 02.11.2011 р.

12.08.2019 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Шульга Ірина Юріївна , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянув заяву позивача ОСОБА_1 щодо скасування запису про право власності на спірну квартиру та відмовив у задоволенні заяви, керуючись ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26 квітня 2011 р. № 1141.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

В свою чергу положеннями ч. 3 ст. 26 Закону, в редакції, яка діяла на день прийняття державним реєстратором рішення, було передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

З огляду на наведене, суд погоджується з твердженнями представника Департаменту, що рішення суду щодо скасування документів на підставі яких проведена державна реєстрація прав та їх обтяжень не зумовлює виникненню обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

Проте, під час розгляду Шевченківським районним судом м. Києва 30.04.2014 р. справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування розпорядження про приватизацію квартири було встановлено, що права позивачів на приватизацію житла порушено.

За приписами ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, 05.12.2019 р. Законом «України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесено зміни, та ч. 3 ст.26 Закону передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, державна реєстрація припинення права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

За таких обставин представник позивачів, про свідчать матеріали справи, просить скасувати свідоцтво про право власності , видане на відділом (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 та припинити право власності на квартиру, оскільки реалізувати рішення суду щодо визнання правочинів недійсними буде не можливо.

Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, беручи до уваги, що розпорядження на підставі якого ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на квартиру скасоване, як таке, що порушує права позивачів та не відповідає положенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2014 р., яке набрало чинності, наявні підстави для захисту прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 шляхом скасування свідоцтва про право власності та припинення права власності.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів щодо визнання за ними права спільної часткової власності на квартиру з огляду на приписи ст. 328 ЦК України..

Так, положеннями зазначеної норми матеріального права визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вчиняли дії щодо набуття права власності на спірну квартиру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана вимога є передчасною.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2-5,11-13,141,,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 15,328 ЦК України, Законом «України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської в м. Києві районної державної адміністрації, третя особа Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування свідоцтва про право власності на квартиру задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про право власності НОМЕР_1, 02.11.2011р. видане відділом (органу) приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.03.2020 року.

Суддя