У Х В А Л А

Іменем України

31.01.2020 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Ванівського Ю.М. у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Франківського районного суду м.Львова Ванівського Ю.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні 29.01.2020 відповідач ОСОБА_1 заявила заяву про відвід головуючого у справі судді Франківського районного суду м.Львова Ванівського Ю.М., посилаючись на наявність сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості розгляду справи. В обгрунтування заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилається на те, що суддя Франківського районного суду м.Львова Ванівський Ю.М. надає при розгляді справи № 465/7554/17 безпідставні преференції позивачу у справі ОСОБА_3 та відмовляється від виконання процесуальних норм, розуміючи правові наслідки своїх дій, а саме, неможливість постановлення законного і справедливого рішення у справі № 465/7554/17 без результатів розгляду Святошинським районним судом м. Києва цивільної справи № 759/467/18 за позовом ОСОБА_2 Також, посилаються на те, що 01 квітня 2011 року суддею Франківського районного суду м. Львова Ванівським Ю.М. було прийнято до розгляду обвинувальний акт в кримінальній справі з реєстраційним номером 144-3473, в обвинувальному акті потерпілим зазначено Український державний лісотехнічний університет, ректор ОСОБА_3 .

Крім того, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. перебуває на відповідальній адміністративній посаді та обізнаний, що ректором Національного університету України ОСОБА_3 надано можливість проживання в гуртожитках вищого навчального закладу працівникам Франківського районного суду м. Львова (судовому розпоряднику) та членам родини голови Франківського районного суду м.Львова Мартьянової С.М.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтями 36,37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді. Мотиви, які вказані у заяві про відвід судді до даного вичерпного переліку не входять.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

При цьому, слід звернути увагу, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід.

Оскільки, передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, заява про відвід судді Ванівського Ю.М необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Ванівського Ю.М. у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Мигаль