Справа № 487/6950/18
Провадження № 2/487/95/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

представника позивача - адвоката Садикової З.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Ютовця О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути від права на спадкування по закону після смерті матері ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що відповідач ОСОБА_1 її брат, а ОСОБА_3 їх мати. Мати проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що мати ОСОБА_3 , 1928 року народження, мала захворювання атеросклеротичний кардіосклероз СН2А, а також онкологічне захворювання шкіри голови з 2011 року. Останні роки життя вона не була спроможна виходити із дому, в неї була погана пам`ять, вона не орієнтувалась в обстановці, потребувала постійного стороннього догляду. З грудня 2017 року мати занедужала, зовсім не виходила з дому.

Позивач постійно проживала з матір`ю за вказаною адресою, здійснювала за нею догляд, купляла та готувала їжу, прибирала, піклувалася про неї. З 12.12.2017 по 30.12.2017 мати перебувала у міській лікарні №3 на стаціонарному лікуванні. Позивач купувала їй ліки, готувала їжу, проводила кожень день у лікарні, годувала. Відповідач не відвідував мати, не дзвонив, не приносив ані ліки, ані їжу, не цікавився станом її здоров`я. При житті мати його не цікавила, але після її смерті він з`явився одразу для оформлення спадщини, скандалить, вимагає гроші.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що поховала її за свої гроші. Вона продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_2 .

Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа. Відповідач був зареєстрований у квартирі на день смерті матері, тому він також прийняв спадщину. Позивач вважала, що відповідач відмовиться від спадщини на її користь, оскільки не приймав участі в догляді за хворою матір`ю, однак він вимагає від позивачки гроші.

За своє життя мати зверталась до відповідача з проханням надати їй допомогу, але він відмовлявся.

Посилаючись на наведені вище обставини та на ч. 5 ст.1224 ЦК України, позивач вважає, що відповідач не має права на спадщину, і повинен бути усунений від права на спадкування за законом.

Позивач та її представник адвокат Садикова З.П. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, позивач надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, на задоволенні позовних вимог наполягала, зазначивши, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1998р., відношення до цієї квартири не має, а має власне житло в АДРЕСА_3 , де проживає разом з ОСОБА_4 . Відповідач не брав участі в утриманні та догляді за матір`ю, яка важко захворіла в 2011 році, хоча крім пенсії по інвалідності отримує дохід від торгівлі на стадіоні «Евіс», а 1 групу інвалідності має лише на папері. Вважає, що і фізично, і матеріально відповідач мав можливість надавати допомогу матері, проте не бажав. З відповідачем на даний час ніяких відносин вона не підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ютовець О.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідач, який є інвалідом 1 групи та потребує стороннього догляду, отримує пенсію в розмірі 1473 грн., інших доходів не має, умисно не ухилявся від виконання обов`язків по відношенню до матері. Відповідач постійно спілкувався з матір`ю по телефону, передавав ліки та продукти харчування в лікарню, спілкувався з лікарем щодо стану здоров`я матері, з 2011 року намагався спілкуватися з матір`ю за місцем її проживання, проте в цьому перешкоджала позивачка, з якою склалися неприязні відносини через те, що позивач намагається позбавити житла ОСОБА_1 . Також відповідач був присутнім на похоронах матері.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що з позивачкою у нього склалися неприязні стосунки, позивач вигнала його з квартири на початку 2000р., з того часу вони не спілкуються, також позивач не дозволяла йому відвідувати матір. Незважаючи на такі стосунки з позивачкою, він спілкувався з матір`ю по телефону, приїжджав і бачився з нею біля підїзду, через сусідів намагався передавати продукти харчування та гроші, хоча отримував невелику пенсію, мати писала йому листи. В 2017 році мати важко захворіла і потрапила до лікарні №3, з приводу її стану здоров`я він спілкувався з лікарем, передавав гроші на лікування і продукти харчування. Після грудня 2017 року він дзвонив матері на стаціонарний телефон, а також дізнавався про її стан від ОСОБА_5 . Після хвороби в 2017 році мати вже не могла себе обслуговувати, після виписки з лікарні 3 місяці вона проживала з позивачкою і її донькою, мабуть, вони доглядали за нею. Також відповідач зазначив, що з 2005 року він має інвалідність, до 2016 року займався підприємницькою діяльністю, а коли переніс інфаркт, 2 роки не виходив на вулицю. На даний час він не працює, потребує сторонньої допомоги, за ним здійснює догляд ОСОБА_4 . Його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , він був присутнім на її похованні. Похованням займалася позивачка, а він дав 500 грн., купив квіти та вінки. Він також звертався з заявою до Заводського ВП, оскільки вважає, що матір могла померти насильницькою смертю.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснювала, що є сусідкою ОСОБА_2 , знає сторони близько 30 років. Їй відомо, що близько 20 років тому ОСОБА_1 разом з дружиною виїхали з квартири АДРЕСА_2 через конфлікт. Померла ОСОБА_3 виховувала сина ОСОБА_1 до 6 років, ОСОБА_1 за цей час відвідував сина, але до квартири не заходив. ОСОБА_1 не допомогав матері, остання часто позичала у неї гроші до пенсії. Коли ОСОБА_3 захворіла, сторонні люди несли її з третього поверху до швидкої допомоги, і таким же чином піднімали до квартири після виписки з лікарні, відповідача ОСОБА_1 при цьому не було. За ОСОБА_7 , яка була лежачою хворою, здійснювала догляд її донька ОСОБА_2 , купляла продукти, годувала, також з лікарні двічі на тиждень приходила медсестра. Коли ж ОСОБА_2 була на роботі, то вона відвідувала ОСОБА_3 . За період хвороби ОСОБА_3 відповідач її не відвідував, матеріально не допомагав.

Свідок ОСОБА_8 - сусід ОСОБА_2 , яку він знає 10 років, в судовому засіданні пояснював, що жодного разу не бачив ОСОБА_1 . Коли захворіла ОСОБА_3 , він допомогав спускатися їй з третього поверху до швидкої допомоги, ОСОБА_1 при цьому не було. Зі слів своєї дружини та інших сусідів йому відомо, що відповідач ОСОБА_1 не надавав допомогу матері ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснювала, що з 2000 року знає сім`ю ОСОБА_9 , здійснює догляд за ОСОБА_1 інвалідом 1 групи. Між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, ОСОБА_2 вигнала ОСОБА_1 з квартири, відібрала ключі. ОСОБА_1 спілкувався з матір`ю, в тому числі і по телефону, привозив продукти. В лютому 2016 року ОСОБА_1 переніс інфаркт, після якого 2 роки пересувався тільки по квартирі. 11.12.2017 року зателефонувала ОСОБА_10 , попросила їх викликати швидку допомогу для ОСОБА_3 , яка лежала хвора, в занедбаному стані у брудній квартирі, без їжі. ОСОБА_3 помістили до лікарні, де й її відвідували як вона, так і ОСОБА_1 , якого привіз до лікарні її син, вони спілкувалися з лікарем. Також ОСОБА_3 напередодні смерті просила позивачку впустити ОСОБА_1 до квартири, але ОСОБА_2 відмовилась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є родичкою ОСОБА_9 , пояснювала, що 11.12.2018р ІНФОРМАЦІЯ_3 року їй зателефонувала ОСОБА_2 і повідомила про важкий стан ОСОБА_3 , викликали швидку допомогу, ОСОБА_3 госпіталізували. Вона відвідувала ОСОБА_3 в лікарні кожного дня, але ОСОБА_1 там не бачила. ОСОБА_3 страждала на онкологічне захворювання, не могла самостійно обслуговувати себе, доглядала за нею ОСОБА_2 , а також приходила медсестра. ОСОБА_3 скаржилася їй, що син до неї не приходить. Ій відомо, що сторони багато років не спілкуються як брат з сестрою, перебувають у неприязних стосунках. Похованням ОСОБА_3 займалась позивачка, позичала гроші, а ОСОБА_4 дала 200 грн. на поховання і вінки. ОСОБА_1 також був присутнім на похованні матері.

Заслухавши сторони, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК).

Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Таким чином, безпорадність особи пов`язана саме із станом її здоров`я.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ОСББ «Восход» від 10.10.2018 вих. №169 ОСОБА_2 зареєстрована і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також була зареєстрована і проживала ОСОБА_3 , 1938 року народження, та діти позивачки ОСОБА_2 : ОСОБА_12 , 2000 року народження, ОСОБА_13 , 2011 року народження.

Відповідач ОСОБА_1 також зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає.

Відповідно до виписаного епікризу з історії хвороби №10257/841 міської лікарні №3, відділення проктології і гнійно-септичної хірургії, ОСОБА_3 , 79 років, перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.12.17 по 30.12.17 з діагнозом: велика рана скронево-тім`яної області справа з деструкцією кісток черепа справа. Кривава рана шкіри голови (солідна базаліома). ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз СН 2 А. Рекомендації: виписується для подальшого лікування і спостереження у онколога МООД.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1064 від 12.04.2018р., ОСОБА_3 , 1938 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, злоякісне новоутворення шкіри.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого 01.12.1991 року Районним житлово-комунальним об`єднанням на підставі рішення виконкому Заводської районної Ради народних депутатів №313 від 15.11.1991р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі їх заяв була заведена спадкова справа № 160/2018.

12.10.2018р. державним нотаріусом Клімову Ю.Г. було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки 11.10.2018 спадкоємцем за законом, донькою спадкодавця, ОСОБА_2 подано нотаріусу заяву з проханням зупинити будь-які дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з подачею нею позову до суду про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування.

Звертаючись до суду з позовом про усунення відповідача ОСОБА_1 від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , позивачка посилалась на те, що ОСОБА_3 була особою похилого віку, мала захворювання атеросклеротичний кардіосклероз НОМЕР_2 , онкологічне захворювання шкіри голови з 2011 року, з 2017 року не виходила з дому, не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги. Зазначала, що вона доглядала за матір`ю ОСОБА_3 , готувала їжу, забезпечувала її ліками. Відповідач не піклувався про матір, не відвідував і не дзвонив, не надавав матеріальної допомоги, хоча мав таку можливість.

В обґрунтування своїх позовних вимог, як на докази, позивач посилалась на покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та наявні у неї документи: лікарське свідоцтво про смерть №1064 від 12.04.2018р., виписаний епікриз з історії хвороби №10257/841, квитанцію про витрати на поховання.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що вони не доводять того, що відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві у зв`язку із її безпорадним станом, а також, що спадкодавець потребував допомоги саме ОСОБА_1 , за умови отримання цієї допомоги від позивача, яка проживала разом із спадкодавцем, що могло бути підставою для усунення від права на спадкування.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 була особою похилого віку, мала захворювання, зазначені вище, з 2017 року, що не заперечувалось сторонами, не виходила на вулицю, була лежачою хворою, хоча і відсутні висновкі лікарів стосовно необхідності здійснювати сторонній догляд за хворою та про її стан, що унеможливлює (обмежує) пересування хворої.

В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_3 , а саме винної поведінки, яка б свідчила, що відповідач мав можливість виконувати обов`язок щодо допомоги матері, але не вчиняв необхідних дій для цього.

Так, встановлено, що догляд за ОСОБА_3 здійснювала її донька ОСОБА_2 , яка проживала разом з нею. З пояснень позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_3 отримувала пенсію за віком в розмірі близько 1700 грн., позивачка також працювала і отримувала дохід у вигляді заробітної плати, і тому по справі не доведено, якої допомоги потребувала покійна за життя саме від відповідача, який мешкав окремо і отримував пенсію по інвалідності 1 групи в розмірі 1452 грн. Крім того, у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_3 зверталась по допомогу до ОСОБА_1 , і останній відмовив їй в наданні такої допомоги.

В матеріалах справи міститься довідка до акту огляду МСЕК Серія МСЕ-06 №010818, дата огляду 19.03.2007, відповідно до якої ОСОБА_1 , 1965 року народження, є інвалідом 1 групи безстроково. У висновках про умови та характер праці зазначено, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

З виписаного епікризу з медичної карти № НОМЕР_3 стаціонарного хворого встановлено, що ОСОБА_1 був госпіталізований 28.02.2016р., діагноз: ішемічна хвороба серця: гострий інфаркт міокарда передньої стінки і верхівки лівого шлуночку; супутні: артеріальна гіпертензія ІІ ступеню, ІІІ стадія, цукровий діабет ІІ типу середньої тяжкості. Рекомендовано спостереження у терапевта, кардіолога, ендокринолога.

Згідно з довідкою про отримання допомоги №6494 від 08.10.2019р. Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 , 1968 року народження, здійснює догляд за інвалідом 1 групи з 11.09.2015р. по теперішній час ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач, який сам потребує постійного стороннього догляду, за станом здоров`я не мав можливості виконувати обов`язок щодо допомоги матері ОСОБА_3 в тому обсязі, на який посилалася позивачка.

Також встановлено, та не заперечувалось сторонами, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки, вони не спілкуються як рідні брат і сестра. ОСОБА_1 в судовому засіданні посилався на те, що позивачка не пускає його до квартири, відібрала ключі, робила це ще за життя матері, і ці обставини перешкоджали йому відвідувати матір за місцем її проживання, а за станом свого здоров`я він не міг чинити опір позивачці. Факт не допуску відповідача до квартири, де проживала померла ОСОБА_3 , через неприязні стосунки між сторонами підтверджується постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.08.2019р. у справі 3487/7631/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якої усунуті перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ; вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 . Сам лише факт невідвідування відповідачем спадкодавця не є достатньою підставою для усунення від спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України.

Покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , надані в суді, які оцінюються в сукупності з іншими доказами, не дають підстав стверджувати про необхідність надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги саме від відповідача та ухилення відповідача від надання такої допомоги померлій.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні умови, передбачені частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті його матері, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.03.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Т.А.Карташева