Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/180/20

2/330/172/2020

"16" квітня 2020 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Фоменка О.С., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що за рішеннями Якимівського районного суду Запорізької області з нього утримуються наступні аліменти: - за рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2013 року по справі № 330/2489/13-ц з позивача стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу); - за Наказом Якимівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року по справі № 330/190/19 з позивача стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання спільної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу). До моменту подання позову позивач своєчасно та добровільно сплачував аліменти, оскільки дбає про матеріальний стан доньок, але на теперішній час утримувані з позивача аліменти загалом становлять більше 50% його заробітку, що не дає йому змогу нормально існувати та перевищує встановлену законом частку. Окрім того, на теперішній час позивач проживає сумісно з жінкою, але частка від заробітку, що залишається після стягнення аліментів, не дає можливість належним чином утримувати навіть себе, не кажучи вже про утримання жінки та, можливо, майбутньої дитини.

В зв`язку з чим позивач просить суд, зменшити розмір аліментів утримуваних з нього за: рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2013 року по справі № 330/2489/13-ц до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; наказом Якимівського районного суду Запорізької області від 0-8 лютого 2019 року по справі № 330/190/19 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Фоменко О.С. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Позивач просив врахувати, що на цей час проживає з батьками, які є інвалідами.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказала, що фактично, крім аліментів позивач не надає їй іншої допомоги та не приймає участь в додаткових витратах на утримання дитини.

Вислухавши учасників дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2013 року по справі № 330/2489/13-ц з позивача стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу).

Наказом Якимівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року по справі № 330/190/19 з позивача стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, зазначав що на цей час він проживає сумісно з жінкою, однак його заробітку який залишається після сплати аліментів йому не вистачає навіть на його утримання. В поясненнях в судовому засіданні позивача зазначав, що проживає з батьками які є інвалідами про що надав відповідні докази.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивачем не надано належних та достатніх доказів, які підтверджують існування обставин передбачених ст. 192 СК України, а саме що змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Враховуючи те, що позивач доказів, щодо неможливості сплати ним аліментів у вже раніш визначеному розмірі з моменту стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача батьків інвалідів, не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,12, 77-81, 197-198,200,206,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд-

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Якимівський районний суду Запорізької області .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2020 року.

Суддя: