Справа № 482/690/20
Номер провадження 6/482/22/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса матеріали цивільної справи за поданням заступника начальника відділу Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Звєрякова М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання нею зобов`язань, покладених на неї рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі № 482/786/19.

Своє подання мотивує тим, що на сьогоднішній день боржником не виконано рішення суду за наявності такої можливості, не подано декларації про доходи та майно, на виклики державного виконавця не з`являється, а тому звертається з даним поданням до суду.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

В судове засідання представник Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання ОСОБА_1 не викликалася.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з нормами ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон) передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодження сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, Верховний Суд України вказав, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду саме по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, постановою заступника начальника відділу Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Звєряковим М.М. від 11.11.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 60548610 з примусового виконання виконавчого листа № 481/786/19, виданого 06.11.2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 107885,00 грн. та судового збору у розмірі 1080,00 грн.

З постанови про відкриття виконавчого проваджень вбачається, що боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Матеріалами справи підтверджується, що заступником начальника відділу Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Звєряковим М.М., з метою виконання судового рішення, в межах відкритого ним виконавчого провадження, винесено постанови від 11.11.2019 року про арешт майна боржника, та про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику та всі грошові кошти, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах, а також на кошти на всіх рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів та належать боржнику ОСОБА_1 .

На доказ направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 р., постанов про арешт майна та арешт коштів від 11.11.2019 р., державним виконавцем надано копію конверту, відправленого на адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вручення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 р., так як відповідно до довідки Укрпошти, відбулося повернення поштового відправлення за зворотною адресою м. Нова Одеса, за закінченням встановленого строку зберігання.

Державним виконавцем не надано жодного з належного та допустимого доказу вжиття інших заходів для виконання рішення, зокрема, виклики боржника до виконавця не підтверджені підписом про їх отримання особистим боржником чи то доказів направлення їх поштою боржнику та підпису про таке отримання ним. Тобто, не надані докази щодо того, що боржник взагалі обізнаний про наявність цих викликів.

Державний виконавець не надав суду інших належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань.

В поданні про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України приватний виконавець, як на підставу для задоволення подання, посилався на ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань.

В силу положень ст. 33 Конституції України, особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобов`язання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеному у цьому Пакті.

Отже, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного чи приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

На підставі визначених у ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї судом зобов`язань, в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, докази виклику боржника ОСОБА_1 та її неявки до державного виконавця.

Таким чином, сама по собі наявність невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає саме факт ухилення боржника від виконання.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Поскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, тому, з врахуванням вищенаведеного, у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання заступника начальника відділу Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Звєрякова М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: