Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/143/20
Провадження по справі 2/281/58/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н

22 квітня 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі секретаря судового засідання Островська І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він разом із своєю родиною з грудня 2007 року проживає у будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок він придбав з дружиною у доньки померлого у 2007 році та почав там проводити ремонтні роботі для облаштування будинку для проживання в ньому зі своєю родиною.

У 2008 році він разом з дружиною зареєструвалися в будинку і в подальшому зареєстрували своїх дітей та наразі родиною проживає в ньому. У житловому будинку він та його родина проживають з грудня 2007 року добросовісно, відкрито та безперервно володіють ним, утримують його, підтримують в належному стані, сплачують комунальні послуги,таким чином час володіння даним будинком становить понад 12 років.

Вирішивши оформити право власності на будинок позивач зіштовхнувся з тим, що будинок рахується за померлим ОСОБА_3 і щоб належним чином оформити документи на право власності необхідно, щоб даний будинок успадкували спадкоємці померлого, тобто дочка ОСОБА_3 у якої він даний будинок і придбав. Однак, зв`язку з донькою померлого він немає, а тому у позивача виникла безвихідна ситуація в оформленні права власності на будинок, яку в позасудовому порядку він немає можливості вирішити, тому і звернувся до суду з позовом. Самостійно вирішити питання в оформленні права власності на будинок він намагався, шукаючи контакти доньки ОСОБА_3 , але безрезультатно.

У своїй позовній заяві просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач не з`явився в судове засідання, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задоволити позов.

Від відповідача - Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області, надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують.

Третя особа ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задоволити позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 замовником виступає ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки виданої виконкомом Лугинської селищної ради № 131 від 15.01.2020 житловий будинок АДРЕСА_1 належить нині померлому ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки виданої виконкомом Лугинської селищної ради № 237 від 23.01.2020 про те, що в житловому будинку АДРЕСА_1 дійсно постійно проживає з грудня 2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без реєстрації, а з 27.02.2008 року зареєстровані за даною адресою.

Таким чином, ОСОБА_1 з грудня місяця 2007 року разом зі своєю родиною проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , спільно зі своєю родиною, за свій кошт, проводили його поточні та капітальні ремонти, облаштували його та підтримують в належному стані. Так у вказаному будинкувін проживає більше 12 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком, утримує його, підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння).

Відповідно до роз`яснень, викладениху п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третяст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другаст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Аналізуючи зазначене, позивач добросовісно заволодів, продовжує відкрито та безперервно понад 12 років володіти та користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин справи, а також враховуючи визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 344 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко