Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2168/19
Провадження № 2/935/218/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Пасічного Т.З.,

при секретарі Сьомак Л.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, в обґрунтування якого вказано, що ОСОБА_2 у 2013 році звернулася до АТ «Імексбанк», з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала договір № 2486889/N-8 від 29.11.2013 року, згідно якого отримала споживчий кредит у розмірі 7400 грн. з терміном повернення до 28.11.2014р. Позивач зазначає, що сплатила усі належні виплати, однак на її адресу надходять повідомлення про наявну заборгованість за вказаним договором у вигляді неустойки та штрафних санкцій у розмірі 25 797,84 грн. Вважає, що вона добросовісно виконала усі зобов`язання перед відповідачем, тому просить визнати кредитний договір № № 2486889/N-8 від 29.11.2013 року припиненим.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.12.2019 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на позовну заяву від відповідача станом на день розгляду справи до суду не надійшов.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_2 звернулася до АТ «Імексбанк»» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала договір № 2486889/N-8 від 29.11.2013р.

Відповідно до умов вищевказаного договору АТ «Імексбанк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 7400 грн. строком до 28.11.2014 року.

Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього.

Як вбачається з копій платіжних документів, наданих позивачем, зобов`язання за договором виконані в повному обсязі та у терміни, передбачені договором.

Однак, відповідачем надіслано лист № 2256 від 18.10.2019р. про те, що позивачем протягом тривалого часу не виконуються умови вказаного договору у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.10.2019 р. становить 25 797,84 грн., з яких прострочена заборгованість по відсотках 3,71 грн., прострочена заборгованість за комісіями 94,13 грн., штрафи 25 700 грн.

ОСОБА_2 вважає, що вона добросовісно виконала усі зобов`язання перед АТ «Імексбанк», тому просить визнати кредитний договір № 2486889/N-8 від 29.11.2013р. припиненим.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює умови, котрих зобов`язаний дотриматись кредитодавець у разі укладення договору споживчого кредиту.

Крім того, відповідно до п.п. 1, 11 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ст.16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору припиненим у звязку з належним виконанням зобов`язання позивач вказує на невизнання відповідачем цього факту.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівний мірі означає як наявність права так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст.ст.3,12-15,20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права позивача на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Таким чином, позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 2486889/N-8 від 29.11.2013 року, а нарахована відповідачем заборгованість в сумі 25 797,84 грн., не підтверджується належними та допустимими доказами. Крім того, на час розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів про пред`явлення вимоги щодо стягнення з позивача заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку, що вказаний кредитний договір на теперішній час є виконаним.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Суду не було надано документів, що б свідчили про неналежне виконання позивачем зобов`язань, сплати пов`язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовя`зків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, що зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Подавши свої докази, сторони реалізують своє право на доказування і одночасно виконують обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 1054 ЦК України передбачено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, суд вважає, що зобов`язання, які виникли на підставі кредитного договору № 2486889/N-8 від 29.11.2013 припинилися у зв`язку з їх виконанням.

Оскільки, згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивача звільнено від сплати судового збору, із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840, 80 грн.

Зібрані по справі докази, оціненні судом належним чином кожен окремо на їх достовірність, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановленні судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 1, 76-81, 259, 263 -265, 274, 351-355 ЦПК України, ст.ст.3, 12-15, 16, 20, 509, 510, 599, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 2486889/N-8 від 29.11.2013, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Імексбанк», у зв`язку з їх виконанням.

Стягнути з Акціонерного товариства «Імексбанк» (адреса місця знаходження: м.Київ, вул. Хорива 11-а) на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 13.04.2020р.

Суддя Т.З.Пасічний