Справа № 357/575/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 06.12.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів 21400 грн. 04.08.2015 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 21 200 грн. 27.09.2017 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з відповідача на користь позивача 1 048 грн.96 коп. трьох відсотків річних від суми позики та 3 816 грн. інфляційних витрат, всього 4 864 грн. 96 коп. Посилаючись на те, що рішення суду у добровільному та примусовому порядку не виконано, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 1 745,95 грн. трьох відсотків річних від суми позики та 5830,00 грн. процентів індексу інфляції на підставі ст.625 ЦК України за період з 27.03.2017 року по 25.12.2019 року, що в загальному розмірі становить 7575, 95 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направла та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 04.08.2015 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики задоволено частково та стягнуто, зокрема, солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.12.2013 року в розмірі 21 200 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що 06.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала у власність грошові кошти в сумі 21 400 грн. та зобов`язалась разом з ОСОБА_2 повернути їх ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 1 048 грн.96 коп. трьох відсотків річних від суми позики та 3 816 грн. інфляційних витрат, всього 4 864 грн. 96 коп. /справа № 357/4315/17) наведене слідує з копії рішення (а.с.6).

Зі змісту позовної заяви слідує, що останнім рішенням суду від 27.09.2017 року суд задовольнив позов щодо стягнення нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК У країни станом на 27.03.2017 року.

З часу винесення рішення про стягнення боргу його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено. А тому позивач, як позикодавець має право на новий позов про стягнення з відповідача з% річних і та інфляційної складової боргу за період з останнього розрахунку відповідно до рішення у справі 357/4315/17, тобто з 28.03.2017 року по 25.12.2019 року.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до розяснень пп. 17, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.

За ч.2 ст.625 ЦК України нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно норм і рекомендацій Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.97 року відносно застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою - індекс інфляції за перший місяць прострочення помножено на індекс інфляції за другий місяць прострочення, помножено за останній місяць прострочення. Таким чино, індекс інфляції становить 1,275 грн. Згідно наведеного розрахунку розмір інфляції становить (21200 ?1,275-21200=5830грн.00 коп.)

З урахуванням того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання щодо належного виконання своїх зобов`язань по поверненню боргу, підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 745,95 грн. трьох відсотків річних від суми позики за період з 28.03.2017 року до 25.12.2019 року, а також 5830,00 грн. інфляційних втрат, всього 7575 грн. 95 коп.

Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надала.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 533,549,625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141,158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) - 1745,95 грн. 3% річних від суми позики за період з 28.03.2017 року до 25.12.2019 року та 5830,00 грн. - проценти індексу інфляції, всього підлягає до стягнення: 7575, 95 грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень дев`яносто п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.04.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола