Справа № 161/2251/20
Провадження № 2/161/1591/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

11.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2020 року. За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вказує, що відповідач тривалий час не надає допомоги на утримання доньки. ОСОБА_2 є працездатним, не має на утриманні інших осіб, стан його здоров`я задовільний, він працевлаштований та має високооплачувану офіційну роботу і має всі об`єктивні можливості виплачувати аліменти на утримання дитини. Оскільки відповідач добровільно не бажає забезпечити належний рівень матеріального утримання доньки, просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

04.03.2020 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого останній зазначив, що викладені у позові ОСОБА_1 обставини не у повному обсязі відповідають дійсності. Так, він надає матеріальну допомогу на утримання доньки, а даний спір виник через кошти, які необхідні саме позивачці в тому числі й для власних потреб, оскільки вона безробітна. Вказує, що він забезпечує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , купляє їй речі для навчання, одяг, надаються кошти для продуктів харчування та купівлі одягу, путівки для відпочинку. Крім того, він є учасником бойових дій в зоні проведення АТО/ООС та після повернення зі Сходу України, стан його здоров`я погіршився, через що у нього виникла потреба у лікуванні. Також, він навчається у ВНЗ «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на платній основі. Враховуючи викладене, позов визнає частково в розмірі 1/10 частки його заробітку, що становить близько 2100 - 2400 грн. (а.с. 18-20).

23.03.2020 року позивачкою до суду було подано відповідь на відзив на позовну заяву з якого слідує, що після розірвання з відповідачем шлюбу у неї відсутні підстави розраховувати на добровільну регулярну виплату останнім коштів на утримання доньки, що стало причини звернення до суду з даним позовом. На даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання коли забажає та у спосіб, який влаштовує саме його. Крім того, вона жодним чином не заперечує, що в період з червня по жовтень 2019 року відповідач активно брав участь в організації відпочинку доньки. Разом з тим, не відповідають дійсності й доводи відповідача про те, що вона є безробітною та немає доходів. Вказує, що відзив ОСОБА_2 на її позовну заяву беззаперечно підтверджує той факт, що відповідач не надає регулярної грошової допомоги на утримання доньки. Заявлені вимоги підтримує (а.с. 62-67).

26.03.2020 року відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому ОСОБА_2 зазначає, що він бере регулярну участь в утриманні доньки, однак такі докази він надати не може, оскільки попередньо не вбачав необхідності їх зберігати. Звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частково проживай разом з ним. Також вказує, що він приймає безпосередню участь в лікуванні дитини та додаткових витрат на неї. З урахуванням зазначеного та викладених у відзиві на позов обставин, просить заявлені вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частки всіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 90).

До початку судового засідання від позивачки найшла заява в якій вона просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, які викладені у її позовній заяві та відповіді на відзив, просить їх задовольнити (а.с. 92).

Від відповідача до початку розгляду справи по суті також надійшло клопотання із проханням здійснювати розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає частково з підстав, які викладені у його відзиві на позов та запереченнях (а.с. 91).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2007 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 (а.с. 5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 21-22). Дане судове рішення станом на день розгляду даної справи набрало законної сили.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишилася проживати разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітньої дитини, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших дітей та утриманців не має.

Наданий відповідачем ОСОБА_2 МСКТ-висновок (комп`ютерна томографія) від 14.02.2020 року суд до уваги не приймає, оскільки вказаний висновок не є встановленим діагнозом і не підтверджує наявність у відповідача захворювання яке б істотним чином впливало на розмір стягуваних аліментів(а.с. 35).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює співробітником УСБУ у Волинській області.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 1/10 частка його заробітної плати становить близько 2100 - 2400 грн. на місяць.

Із наведеного слідує, що середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_2 складає близько 21000 - 24000 грн. на місяць.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійних доходів не має та перебуває на обліку в лікарів із наявним у неї алергічним захворюванням - бронхіальною астмою (а.с. 70-76).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у зазначеною нею розмірі, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання їх спільної дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд виходить із основоположної юридичної природи визначення розміру аліментів на утримання дитини з урахуванням обставин, які впливають на їх розмір.

Так, суд не приймає до уваги доводи (обґрунтування та заперечення) обох сторін в частині витрат, які були понесені сторонами в якості матеріального забезпечення доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такі мали місце в минулому часі та більша частина таких витрат мала разовий характер.

Суд наголошує на тій обставині, що ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 суду з позовом про стягнення аліментів, тобто про фактичне їх визначення та стягнення з моменту звернення до суду з таким позовом, а не про стягнення аліментів за минулий час.

Будь-які інші докази, подані сторонами під час розгляду даної справи, окрім тих, яким була надана судом оцінка вище, в силу положення ст. 182 СК України, не мають жодного правового значення, необхідного при визначенні розміру аліментів..

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, як слідує з посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.04.2016 року Службою Безпеки України, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, а тому, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с. 38).

Таким чином, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 77, 81, 141, 247, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16 квітня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська