УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника Волинець Т.В. звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний виконавець Клітченко О.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Нормою ч. 2 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді за підписом представника позивача ОСОБА_1 адвокатом Волинець Т.В.

Вивчивши зміст позовної заяви з додатками, встановлено, що позовна заява підлягає поверненню на підставі положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до норми ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Взаємовідносини між довірителем та представником мають договірний характер.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Особливості представництва в цивільному судочинстві передбачено, серед іншого, частиною 4 статті 62 ЦПК України, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень представника позивача додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1043650.

Зі змісту вищевказаного ордеру убачається, що адвокат Волинець Т.В. уповноважена на надання правової допомоги ОСОБА_1 у приватного виконавця Клітченко О.А., Подільському районному суді м. Києва та Київському апеляційному суді.

Водночас, ордер не містить відомостей на підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 у Дніпровському районному суді міста Києва, що обмежує повноваження представника на підписання вищевказаного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

За змістом п. 12.4. Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого Рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер містить наступні реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду, з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно підписання позову та звернення із позовом до суду.

Відповідно до п. 1, ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, та зважаючи на те, що представником позивача - адвокатом Волинець Т.В. у доданому до позову ордері на надання правничої допомоги не зазначено про надання правової допомоги довірителю ОСОБА_1 у Дніпровському районному суді м. Києва, суд приходить до висновку, що позов подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підписання позовної заяви та звернення з нею до Дніпровського районного суду м. Києва від імені та в інтересах позивача, що є підставою для повернення позову відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 58, 60, 185, 353-355 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Позову заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя