ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/212/19 Номер провадження 22-ц/814/1120/20Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2020 року (повний текст складено 24 лютого 2020 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що з 07 вересня 2013 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_1 , та на даний час вирішується питання щодо розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони по справі мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у теперішній час проживає із позивачем, та перебуває на її утриманні і вихованні, а відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу надає нерегулярно і не у достатньому розмірі.

Зазначає, що відповідач працює водієм-далекобійником, отримує близько 25 тис. грн. доходу і має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. При цьому, позивач не працює у зв`язку із доглядом за малолітнім сином, отримує соціальну допомогу, якої ледве вистачає на сплату комунальних послуг, мінімальний набір продуктів харчування та лікування сина, який постійно хворіє, що підтверджується консультативними висновками спеціалістів, результатами мікробіологічних досліджень, УЗД органів черевної порожнини і нирок, фіскальними чеками на придбання ліків.

Вказує, що на її звернення до відповідача з проханням придбати ліки для дитини або надати матеріальну допомогу останній не реагує. Інших дітей на утриманні відповідач немає.

З урахуванням наведеного прохала стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 тис. грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, та на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів) підлягає негайному виконанню в межах сум платежів за один місяць.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2020 року визнано опискою у рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини зазначені відомості про рік народження позивача ОСОБА_2 , «1990».

Внесено у рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, виправлення, зазначивши вірним рік народження позивача ОСОБА_2 - «1989».

Вказане рішення місцевого суду оскаржив відповідач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розмір його реального доходу місцевим судом належним чином не установлено, відтак, визначений судом розмір аліментів в сумі 4000,00 грн. становить майже весь його документально підтверджений дохід.

Зауважує, що позивач не надала суду доказів того, що запропонований нею розмір аліментів - 4000,00 грн. становить 50% від сум, які вона витрачає на дитину щомісячно, оскільки витрати на дитину батьки повинні нести в рівних частках.

Вказує, що реально він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, що становить половину його підтвердженого доходу.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду прохала залишити його в силі, а апеляційну скаргу відхилити.

Вказує, що, оскільки відповідач постійно здійснює поїздки за кордон - 17 разів у період 2018-2019 років, як для відпочинку (14 разів) так і відрядження (3 рази), то і матеріальну допомогу дитині у визначеному розмірі надавати може. При цьому у період відряджень ОСОБА_1 отримував добові у таких розмірах - 15881,70 грн., 13077 грн. та 16800,60 грн.

Зазначає, що відповідач здоров`ям дитини не цікавиться, після подачі даного позову до суду будь-яку допомогу на утримання дитини добровільно надавати відмовився. При цьому, позивачем здійснюється повне забезпечення дитини,

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, згідно актового запису №436, складеного Крюківським ВДРАЦС РС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 07 вересня 2013 року, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу: « ОСОБА_1 », « ОСОБА_2 » (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2013 року, т.1, а.с.6).

Відповідно до актового запису №909, складеного Кременчуцьким міським ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками його записані - ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.09.2016 року, а.с.5).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , що зареєстрований 07 вересня 2013 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №436, розірвано.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн. (т.1, а.с.176-177).

Станом на день розгляду справи малолітній син сторін у справі проживає разом із матір`ю - позивачем ОСОБА_2 (т.1, а.с.19-20).

Задовольняючи позов частково місцевий суд виходив із того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, а тому, у відповідності до норм Сімейного Кодексу України, необхідно стягнути аліменти у сумі 4000,00 грн.

Проте, такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.3 ст.181 даного кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Місцевим судом вірно установлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 не надає, попри наявність такого зобов`язання, обумовленого законом.

Як убачається з наданої позивачем медичної документації, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має проблеми зі здоров`ям, зокрема, хворіє на екссудативно-катаральний діатез та атопічний дерматит, аденоїдні вегетації та позивачем здійснюються матеріальні витрати на його лікування, розвиток та забезпечення інших потреб дитини (т.1, а.с.7-17, 178).

При цьому, відповідно до довідок №1,2 про доходи відповідача від 13.02.2019 року, ОСОБА_1 працює в у ФОП ОСОБА_7 водієм автотранспортних засобів та за період з червня 2018 року по грудень 2018 року, отримав дохід в загальному розмірі 24360,00 грн. (19609,80 грн. - без урахуванням податку) (т.1, а.с.59), а за січень 2019 року його заробітна плата становила -4180,00 грн. (3364,90 грн. - без урахування податку) (т.1, а.с.60).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 від 03 вересня 2019 року, наданої на адвокатський запит №23/7 від 22 липня 2019 року, вбачається, що, окрім заробітної плати, яка нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 у встановленому законом порядку за період з 01 січня 2018 року по 01 квітня 2019 року під час відряджень останній отримував добові у наступних розмірах - 15881,70 грн.(15.06.2018 року), 13077 грн. (14.08.2018 року) та 16800,60 грн. (06.09.2018 року) (т.1, а.с.181).

Також, місцевим судом установлено, що позивач у справі на даний час не працює.

Згідно Довідки УСЗН Крюківського району №03/1488 від 13.08.2019 року, позивач отримувала призначену допомогу при народженні дитини з 01 вересня 2016 року до 30 вересня 2019 року (т.1, а.с.175), станом на зараз, виплати припинені.

Відтак, відповідно до вищевикладеного та враховуючи рівність обох батьків у вихованні та матеріальному забезпечення дитини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суд про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки мати самостійно утримати дитину не має змоги, а батько в добровільному порядку матеріальної підтримки не надає.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначенням розміру аліментів у сумі 4000,00 грн. щомісячно, виходячи з наступного.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Так, визначаючи суму аліментів, необхідних для стягнення з відповідача у 4000,00 грн., місцевий суд, вважав такий розмір обґрунтованим, проте з таким висновком суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що наведена сума не буде занадто обтяжлива для ОСОБА_1 з урахуванням його підтвердженого щомісячного доходу - 4077,14 грн. (середній дохід з червня 2018 року по січень 2019 року).

З аналізу наведених у матеріалах справи доказів, згідно з вимогами ст.ст. 77,79,80,81 ЦПК України, вбачається, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач має постійний заробіток (дохід) у розмірі, що дозволяв би йому сплачувати аліменти у сумі 4000,00 грн., що наразі фактично становить його підтверджений місячний дохід.

Виплата відповідачу у 2018 році добових у зв`язку з відрядженнями у наступних розмірах - 15881,70 грн.(15.06.2018 року), 13077 грн. (14.08.2018 року) та 16800,60 грн. (06.09.2018 року), є разовими виплатами, що були проведені ОСОБА_1 два роки тому, не є його основним, регулярним, постійним доходом, відтак, не можуть враховуватись при визначенні розміру аліментів.

Посилання позивача на те, що відповідач у 2018 році перетинав державний кордон 17 разів, три з яких через відрядження, відтак, інші 14 разів він виїжджав з України за власні кошти на відпочинок, а тому має змогу сплачувати аліменти у визначеному в позові розмірі, колегія суддів оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів, здійснення відповідних поїздок ОСОБА_1 саме з метою відпочинку суду не надано, як і не встановлено за які саме ( власні чи ні) грошові кошти останній здійснював виїзди.

З урахуванням наведених норм права, аналізу матеріалів справи, та враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та визначення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій формі, в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору, відтак його сума в 768,40 грн., підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Крменчука Полтавської області від 20 лютого 2020 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів, - в межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ О.Ю. Кузнєцова

О.В. Чумак