13.04.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.
за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 10.07.2013 року уклав з колишньою дружиною ОСОБА_2 нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за умовами якого передав у власність останньої належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Натомість за умовами договору відповідач взяла на себе зобов`язання утримувати позивача довічно у вигляді забезпечення ОСОБА_1 одягом, взуттям, щоденним триразовим харчуванням, щомісячно надавати грошову допомогу в сумі не менше 200 грн., надавати побутові послуги по прибиранню квартири, пранню та прасуванню білизни, виконувати ремонт квартири за власні кошти, витрачати кошти на придбання лікарських засобів для лікування позивача. ОСОБА_1 зазначає, що у 2014 році одужав та не потребує стороннього догляду, самостійно проводив по можливості ремонт у квартирі, повністю себе утримує, особисто сплачував та сплачує за комунальні послуги. Крім того, як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала, а навпаки, створювала несприятливі умови для проживання в квартирі, зачиняла приміщення, обмежувала доступ до продуктів харчування, виганяла з квартири. З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_1 просить суд розірвати договір довічного утримання від 10.07.2013 року, укладений між ним та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. та зареєстрований в реєстрі за №3516; припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яку вона набула на підставі договору довічного утримання від 10.07.2013 року.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 25.10.2019 року справу прийнято до розгляду та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили. Позивач пояснив, що відповідач допомоги за договором не надавала, натомість він сам працював, отримував пенсію, самостійно купував ліки. Останній раз позивач бачив відповідача у вересні 2019 року, коли вона забирала свої речі. Представник позивача додала, що у листопаді 2019 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, з лютого 2019 року відповідач у квартирі не проживає, особовий рахунок відкритий на ім`я позивача та саме він сплачує за комунальні послуги. Також представник звернула увагу, що ОСОБА_2 будь-якої допомоги позивачу за умовами договору не надавала, ремонт не проводила, харчуванням, одягом, взуттям не забезпечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 , при цьому позивач переважно знаходився вдома, а відповідач більшість часу проводила на роботі, влітку виїжджала в село. Мама позивача хотіла, щоб саме відповідач доглядала за ним. Бачила пару раз як ОСОБА_2 з хлопцями забирала речі з квартири позивача. Свідок також зазначила, що їй невідомо чи надавала будь-яку допомогу позивачу відповідач та чи робила ОСОБА_2 якийсь ремонт у квартирі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою позивача та його представника, провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. та зареєстрований у реєстрі за №3516. За умовами договору позивач передав у власність відповідача належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язалася довічно утримувати (доглядати) позивача.
Зокрема, відповідно до пункту 4 договору відповідач зобов`язалася забезпечувати позивача необхідним одягом, взуттям, харчуванням, ліками, зберігши в його довічному безоплатному користуванні вищевказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення визначається сторонами в сумі 200 грн. в місяць. Набувач здійснює за свій рахунок експлуатацію і ремонт квартири з дотриманням чинних єдиних норм та правил (п. 4.2 договору).
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Статтею 751 ЦК України визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, з урахуванням предмету та підстав позову, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання. Втім відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань щодо надання позивачу довічного забезпечення, передбаченого п. 4 оспорюваного договору.
Таким чином, встановлені судом обставини справи і досліджені докази не доводять факту належного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, забезпечення у повній мірі позивача необхідним утриманням, наданням йому відповідних послуг та матеріального забезпечення, а тому зазначене відповідно до ст. 755 ЦК України є підставою для розірвання договору довічного утримання між сторонами на вимогу позивача та припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. за подання позову, від сплати якого відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 526, 527, 610, 651, 744, 749, 751, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -
Розірвати договір довічного утримання від 10.07.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. та зареєстрований в реєстрі за №3516.
Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яку вона набула на підставі договору довічного утримання від 10.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за №3516.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

«Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину».

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов