Справа № 703/4619/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право на земельну ділянку площею 1,03 га, розташовану в адмінмежах Плесчаківської сільської ради Смілянського району.

Позовні вимоги мотивує тим, що за ним згідно розпорядження Смілянської районної державної адміністрації 2 грудня 2004 року закріплено земельну ділянку № 121 площею 1,03 га., яка знаходиться в адміністративних межах Плескачівської сільської ради Смілянського району та видано сертифікат серії ЧР №0302915.

Він вирішив зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, але при перевірці документації було виявлено, що сертифікат на земельну ділянку у нього відсутній.

З метою оформлення все ж права власності на земельну ділянку та отримання відсутнього сертифікату на земельну ділянку він звернувся до відповідних органів, однак у Державному фонді документації із землеустрою Міськрайонного управління у Смілянському районі та м.Смілі Головного територіального управлінні Держгеокадастру у Черкаській області відсутній сертифікат на право на земельну ділянку.

Оскільки без сертифікату на право власності на земельну ділянку він не має змоги оформити право власності на належну йому земельну ділянку в органі реєстрації то змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовільнити, а справу розглянути у її відсутність.

Представник Плескачівської сільської ради Смілянського району в підготовче судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява від сільської ради в якій вказано, що відповідач позов визнає та просить провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи не з`явились в підготовче судове засідання то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Смілянської районної державної адміністрації №445 від 2 грудня 2004 року за ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку № 121 площею 1,03 га., яка знаходиться в адміністративних межах Плескачівської сільської ради Смілянського району та видано сертифікат серії ЧР №0302915, що підтверджується довідкою Плескачівської сільської ради Смілянського району № 481 від 31 жовтня 2019 року (а.с.6).

З відповіді Державного фонду документації із землеустрою Міськрайонного управління у Смілянському районі та м.Смілі Головного територіального управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12 квітня 2018 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0302915 у Дергеокадастрі відсутній (а.с.7).

Вказане свідчить про те, що позивач, за відсутності оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), не має можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 1,03 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради, Смілянського району, тому звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Згідно ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 392 ЦК України встановлюється, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на вище викладені норми Закону, суд важає, що позивач не може бути позбавлений свого права на земельну ділянку площею 1,03 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району, через втрату ним оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0302915 від 2 грудня 2004 року.

Із змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельнихділяноквласникамземельнихчасток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно з п.24 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами та доповненнями, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідніположення» ЗК).

Ст. 2 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції на час отримання сертифікату)" вказує на те, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження Смілянської районної державної адміністрації № 445 від 2 грудня 2004 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0302915, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форим власності за № 642 від 23 червня 1998 року.

Відповідно позивач на законних підствах є власником земельної ділянки площею 1,03 га, розташованої в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району.

Однак, в зв`язку з відсутністю як у нього так і в органі Дергеокадастру оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0302915 Височанський позбавлений можливості оформити належним чином своє право власності на вказану земельну ділянку та отримати державний акт.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 14 Конституції України вказує на те, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку відповідно до закону, виділення власнику земельної часкик (паю) у натурі (на місцевості) земельної ділянки та видача позивачу державного акту на право власності на землю не відбулося, що підтверджується відповіддю Держгеокадастру міськрайонного управління у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 229/179 - 20 від 10 лютого 2020 року (а.с.28).

З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права на земельну ділянку, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право на земельну ділянку площею 1,03 га, яка розташована в адміністратвинх межах Плескачівської сільської ради Смілянського району.

На підставі ст. 321, 392 ЦК України, п. 17 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України, ст. 14 Конституції України, керуючись ст. 81, 247, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Плескачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим по АДРЕСА_1 право на земельну ділянку площею 1,03 га, розташовану в адміністравних межах Плескачівської сільської ради, Смілянського району, Черкаської області належну йому на підставі сертифікату серії ЧР № 0302915, виданого згідно розпорядження Смілянської державної районної адміністрації № 445 від 2 грудня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення (з дня складання повного тексту).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький