30.03.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.
за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 27.07.2019 року надала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 70 000,00 грн., що підтверджується договором позики. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 27.09.2019 року, однак до теперішнього часу гроші не повернуті, від спілкування ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 70 000,00 грн. та штраф в розмірі 17 500, 00 грн., а також судові витрати.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 20.11.2019 року справу прийнято до розгляду та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.07.2019 року ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_1 70 000,00 грн. та зобов`язався повернути кошти до 27.09.2019 року, що підтверджується договором позики від 27.07.2019 року.
Згідно з положеннями ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Зобов`язання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогам даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ОСОБА_1 не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Пунктом 6 договору позики передбачено, що за порушення строків повернення позики або неповернення позики чи часткового повернення позики позичальник сплачує позикодавцю борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки. При цьому, за кожен день прострочення позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф в розмірі 1% від суми залишку позики.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).
З огляду на викладене, підлягають також задоволенню і позовні вимоги про стягнення пені на час прострочення платежу основної суми боргу за кожен день прострочки, помилково названої сторонами договору «штрафом».
Розмір пені розраховується за формулою: Пеня = С х РП х Д: 100, де
З - сума заборгованості за період,
РП - розмір пені, зазначений в договорі,
Д - кількість днів прострочення.
Зважаючи на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог, суд вважає за можливе з урахуванням приписів статті 13 ЦПК України стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 передбачену прохальною частиною позовної заяви пеню в розмірі 17 500,00 грн. (70 000 грн. х 1 % х 25 днів прострочки : 100 = 17 500,00 грн.).
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549-551, 610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 70 000 грн. 00 коп. та пеню в сумі 17 500 грн. 00 коп .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 875 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов