РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Рівне

Справа № 572/3925/19

Провадження № 22-ц/4815/564/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Виконавчий комітет Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року в складі судді Березня Ю.В., постановлену в м. Сарни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2020 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2020 року на підставі пункту 8 частини першої ст. 257 ЦПК України позивачці ОСОБА_1 встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви, оскільки провадження судом відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу - позивачкою подана позовна заява про встановлення юридичного факту в порядку позовного провадження.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження цивільної справи № 572/3925/19 за її позовом до виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сім`єю із справою № 572/3782/18 за її позовом до виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права бути наймачем. Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сім`єю залишити без розгляду.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року в зв`язку з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що оскільки рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 8 лютого 2017 року у справі 572/2321/16-ц, яким встановлено факт її проживання однією сім`єю, як подружжя, із ОСОБА_2 . Рівненським апеляційним судом скасовано, вона змушена була звернутися повторно за захистом своїх прав до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю тільки в порядку позовного провадження, вважаючи, що іншого належного ефективного способу захисту її законного інтересу, який не суперечить закону, не має.

Висновок суду про те, що вона може доводити обставину (факт) спільного проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 в рамках цивільної справи №572/3782/18 за її позовом до Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання права бути наймачем, яка перебуває у провадженні Сарненського районного суду Рівненської області, є безпідставним, так як вона не може скористатися процесуальним правом збільшити розмір позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України, оскільки провадження у вказаній справі зупинено на стадії судових дебатів.

З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, постановленою з дотримання норм процесуального права та вважає, що позивачка обрала невірний спосіб захисту своїх прав. Просить залишити її без задоволення, а ухвалу-без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року в частині залишення позовної заяви без розгляду, а в частині відмови в задоволенні клопотання про об`єднання справ в одне провадження повернуто.

Таким чином, законність ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання про об`єднання справ в одне провадження апеляційним судом не перевіряється.

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Від Виконкому Сарненської міської ради, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, будь-яких клопотань до суду не надійшло, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у встановлений строк не усунуті недоліки позовної заяви.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у пункті 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Якщо буде встановлено, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову в задоволенні через невідповідність обраного позивачем способу захисту, передбаченим законодавством.

Із позовної заяви у даній справі вбачається, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 з 18.11.2010 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому позивач вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю з покійним чоловіком ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу їй необхідне для заміни померлого квартиронаймача іншим повнолітнім членом сім`ї в договорі найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач, в обраний нею на власний розсуд, спосіб захисту своїх прав та інтересів звернулась до суду з даним позовом.

Постановляючи ухвалу від 21 січня 2020 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою подана позовна заява про встановлення юридичного факту в порядку позовного провадження, що не передбачено процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

З наведеного вбачається, що питання оцінки відповідності закону, обраного позивачем, способу захисту вирішується судом не на стадії відкриття провадження у справі, а при ухваленні рішення по суті спору.

Заявлення позивачем вимог про захист своїх прав та інтересів у спосіб, не передбачений законом, є підставою для відмови в позові, а не для залишення позовної заяви без руху чи залишення її без розгляду.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , з підстав невиконання вимог, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала суду в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року в частині залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 21 квітня 2020 року

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.