ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/4714/19

Провадження № 22-ц/818/1545/20

16 квітня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання»

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2019 року в складі судді Рубіжного С.О. по справі № 639/4714/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за затримку її виплати,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за затримку її виплат.

В обґрунтовування зазначає, що з 01 березня 1991 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання», де працював черговим слюсарем з КВПА.

Він працював в підрозділі 63-й цех Котельної ППВ, який займається постачанням теплової енергії, в тому числі, населенню м. Суми.

Маючи поважний вік та незадоволений стан здоров`я ним подано заяву про звільнення у визначений ним строк 29 березня 2019 року згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Відповідач погодився з таким формулюванням про звільнення, що підтвердив повідомленням від 05 квітня 2019 року та наказом про звільнення, яким також визначено, що йому підлягає виплаті вихідна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Однак, в день звільнення відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми, належні йому до сплати при звільненні, та не здійснив виплату йому всіх належних коштів.

Отже, відповідно до довідки про заробітну плату, сума заробітної плати належної йому до виплати станом на 01 квітня 2019 (за вирахуванням ПДФО і воєнного збору) складала 43 109,76 грн. З цією сумою він не згоден, оскільки в опалювальний сезон він працював по 12 годин, що за 2018-2019 роки складає 84 нормо-дні та є 1/2 загального нормо часу.

Заробітна плата повинна складати 64 664,64 грн. з розрахунку 43 109,76 грн. + (43 109,76 грн. х 1/2), 21 554,88 грн. - заборгованість за переробку нормо-годин.

Від заробітної плати в сумі 64 664, 64 грн. відповідач повинен був сплатити 4% за шкоду здоров`ю, що складає 2 586,58 грн. та вихідну допомогу в сумі 32 565,24 грн, (з розрахунку середньомісячної заробітної плати в сумі 10 855,08*3).

Оскільки ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» порушено вимоги щодо виплати заборгованості по заробітній платі, то середній заробіток за час затримки становить 48 186, 32 грн, з розрахунку множення середньоденного заробітку в сумі 529,52 грн на 91 день прострочення виплати.

Також підлягає стягненню компенсація частини його заробітку відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари та ін. в зв`язку із порушенням відповідачем строків виплати йому заробітної плати, що становить 295,70 грн.,

Просить стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 64 664, 64 грн., складову за шкоду здоров`ю в розмірі 4% від заробітної плати - 2 586, 58 грн., вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат -32 565,24 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені -48 186, 32 грн., яка визначена на час подання позову та компенсацію частині його заробітку відповідно до індексу зростання цін 295, 70 грн.

Відповідач АТ «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» заперечував проти позову. До сплати підлягає сума 73 139, 23 грн., в тому числі вихідна допомога. Згідно з наказом від 21 березня 2014 року № 75 в Товаристві встановлено неповний режим робочого часу, а саме триденний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа. Враховуючи визначений графік розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинен здійснюватися з визначеним середньоденним заробітком в сумі 531, 12 грн. Всі суми повинні стягуватися з утриманням податку та військового збору. Заперечує проти стягнення за шкоду здоров`ю та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, оскільки в заробітній платі ці виплати враховувались як складові за шифром 122, про що зазначено в розрахункових листах. Тривалість робочого часу позивача щомісячно не перевищувала встановлений графіком Товариства місячний облік, що підтверджується табелями обліку робочого часу. Сума яка підлягає сплаті позивачу в розмірі 73 139,23 грн. складається із нарахованої заробітної плати в розмірі 43 109,76 грн., компенсації за невикористану відпустку в розмірі 3 815, 21 грн. яка без відрахування податку та військового збору складає 4 739, 40 грн. та вихідної допомоги в розмірі 26 214, 26 грн, яка без відрахування податку та військового збору складає 32 564,30 грн. Встановлений графік, а саме триденний робочий тиждень стосується питання щодо визначення середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 43 109 грн. 76 копійок, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 4 739 гривень 40 копійок без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат в сумі 32 564 гривні 30 копійок без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 95 601 гривень 60 копійок без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір в сумі 1 760 грн. 15 коп.

Рішення мотивовано тим, що сторонами визнано заборгованість по заробітній платі в розмірі 43 109, 76 грн., яка визначена без урахування переробки робочого часу, суму компенсації за невикористану відпустку, то ці суми, а також вихідна допомога в розмірі 32 564, 30 грн. підлягають стягненню. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за переробку робочого часу, яка визначена позивачем в сумі 21 554,88 грн. задоволенню не підлягають, оскільки доказів даним обставинам не надано. 4% від заробітної плати за шкоду здоров`ю в розмірі 2 586, 58 грн. вже включено до розрахунку заробітної плати, а тому ці вимоги також задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повновну обсязі.

Зазначає, що причина його звільнення з роботи є несвоєчасна та не в повному обсязі виплата відповідачем заробітної плати.

В підтвердження своєї позиції ним надані копії Оперативного журналу чергового слюсаря КИПиА, де чітко визначено факт наявності щомісячної переробки часу робочій зміні за його графіком роботи.

Відповідач грубим чином проігнорував вимоги ухвали суду в частині надання копії Оперативного журналу чергового слюсаря КИПиА за період з 01 грудня 2018 року по 31 березня 2019 року , пославшись на те, що в Об`єднанні документи відсутні.

Журнал містить всі необхідні для судової справи данні, що могли б цілковито підтвердити його правову позицію і саме з цього приводу цей журнал не було надано відповідачем до суду.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» просить рішення суду змінити, зменшивши суму стягнення з 95 601,60 грн. до 78 605,76 грн. з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

До 01 липня 2019 року діяв наказ від 21 березня 2014року №75, згідно якого був встановлений режим неповного робочого часу, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. З 01 квітня 2019 року -перший робочий день Товариства після звільнення позивача по 09 грудня 2019 року складе 148 робочих днів. У разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на день ухвалення рішення стягненню підлягає 78 605,76, (148 робочих днів х 531,12 грн.). Із суми 78 605,76 гри, підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» відхилити.

В силу профілю своєї діяльності структура відповідача має працювати тільки цілодобово без перерв та простою. З технічної точки зору три робочих дня у тижні є неможливим, бо за технологією виробництва теплової енергії цього робити не можна.

Пунктом 4 Наказу зроблено виключення для певної категорії працівників, а саме збережено для працівників, які працюють у змінному режимі із підсумованим обліком робочого часу, він є суб`єктом п.4 цього Наказу і підпадає під його дію.

При цьому існує загальна практика на виробничих підприємствах, коли усі графіки на наступний рік мають затверджуватися в кінці попереднього року, тобто, ці графіки мали бути затверджені ще в кінці 2018 року.

В відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Немає жодних правових підстав для проведення перерахунку розміру заборгованості позивача за переробкуи робочого часу. В Дирекції «Північного промислового вузла» відсутній журнал, на який неодноразово посилався ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог. Копії наданих позивачем оперативних журналів не відносяться ні до належних , ні до допустимих , ні до достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Єдиним достовірним підтвердженням тривалості робочого часу є табелі обліку робочого часу (містяться в матеріалах справи), які відносяться до первинної облікової документації.

Вимоги позивача про стягнення складової за шкоду здоров`ю та стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Ці складові входять до складу заробітної плати і ними враховані.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційних скарг вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, скарга АТ «Сумське МНВО» підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 з 01 березня 1991 року перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом від 05 квітня 2019 року № 1294/ВК ОСОБА_1 звільнено з посади слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики шостого розряду Дирекції «Котельня Північного промислового вузла» з 29 березня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно довідки по заробітній платі станом на 01 квітня 2019 року сума заробітної плати, що належить до виплати ОСОБА_1 , становить 43 109 грн. 76 коп. Загальна заборгованість по виплатам АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» перед ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2019 року становить 73 139,23 грн. без утримання податку та військового збору.

Відповідно до наказу ПАТ «Сумське МНВО» № 75 від 21 березня 2014 року у товаристві встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції виходив з тих обставин, що стягненню підлягає 95 601, 60 грн. ( 531,12 грн. х 180 робочих днів) без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Пунктом 8 постанови передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що на момент звільнення позивача належні йому від підприємства суми при звільненні не були виплачені , суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, визначаючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, судом не враховано, що згідно з наказом ПАТ «Сумське МНВО» № 75 від 21 березня 2014 року на підприємстві встановлений триденний робочий тиждень.

З урахуванням наказу про триденний робочий тиждень кількість робочих днів на підприємстві за період з 01 квітня 2019 року по 09 грудня 2019 року становить 148 робочих днів, а саме: квітень 2019 року - 12 робочих днів; травень 2019 року - 12; червень 2019 року 11; липень 2019 року -23 ; серпень 2019 року - 21; вересень 2019 року 21, жовтень 2019 року - 22; листопад 2019 року - 21; грудень 2019 року 5.

Враховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становить 531,12 грн. на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 78 506,76 грн. з подальшим утриманням всіх податків та інших обов`язкових платежів.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів за фактично відпрацьований час- за перероблений робочий час- то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України).

Частинами першою та другою статті 97 КЗпП України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Оплата роботи в надурочний час визначена статтею 106 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Частинами першою та другою статті 107 КЗпП України визначено, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Частиною першою статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не облікував 84 години робочого часу за грудень 2018 року березень 2019 року, оскільки він працював повні зміні по 12 годин та фактино перебував на роботі в дні, коли за табелем у нього був вихідний день, наприклад 10 та 18 грудня 2018року, 16 січня 2019 року, 12 та 25 лютого 2019 року та 13 та 21 березня 2019 року. Зазначає, що виконання ним службових обов`язків підтверджується оперативною документацією підприємства, фотографії якої ним долучено до позовної заяви.

Ухвалою суду першої інстанції від 09 жовтня 2019 року у ПАТ «Сумське МНВО», окрім інших документів, витребувано належним чином завірені копії Оперативного журналу Чергового слюсаря КИПиА Дирекції «Котельня Північного промвузла» за період 1 грудня 2018 року по 31 березня 2019 року.

На виконання ухвали суду відповідачем повідомлено про неможливість надати копії Журналу у зв`язку з його відсутністю.

Щодо фотознімків позивача, то АТ «Сумське МНВО» категорично заперечує щодо цих доказів, посилаючись на їх недопустимість. Зазначає, що згідно Табелю обліку робочого часу по підрозділу № 063 ДКППВ за листопад, грудень 2018 року та січень- березень 2019 року ОСОБА_1 відпрацьовано в листопаді 2018 року - 176 год. із 176 год. встановлених, в грудні 2018 року -164 год. із 164 год. встановлених, в січні 2019 року 168 год. із 168 год. встановлених, в лютому 2019 року 156 год. із 156 год. встановлених, в березні 2019 року - 156 год. із 156 год. встановлених. Тобто, позивач працював згідно графіку та переробка робочого часу відсутня, що підтверджується табелем обліку робочого часу.

В суді першої інстанції представник позивача пояснював, що копії журналів були зроблені позивачем за допомогою фотоапаратури на робочому місці без дозволу керівництва. Висновки суду щодо невідповідності даних доказів вимогам законодавства щодо їх допустимості є обґрунтованими.

Інших доказів щодо переробки робочого часу позивачем не надано, дані Табелю щодо відпрацьованого ним часу не спростовано.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 4% заробітної плати за шкоду здоров`ю та інфляційних втрат, то висновки суду щодо відмови у задоволенні позову є обґрунтованими, оскільки ці нарахування вже включені до його заробітної плати, а саме 122- доплата з шкідливі умови праці, 167 компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

Підстави для застосування ст. 625 ЦК України також відсутні, оскільки положення статті 625 ЦК України, яке регулює наслідки порушення грошових зобов`язань, не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки вони регулюються нормами трудового законодавства, а відповідач не є кредитором по відношенню до позивача у цивільно-правових відносинах.

Щодо доводів ОСОБА_1 , що представництво АТ «Сумське МНВО» здійснено особою, яку неможливо ідентифікувати, то дані доводи є безпідставними.

За приписами частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.

Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Аналогічні вимоги містить ст. 246 ЦК України, якою передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Між тим, вимогами чинного законодавства не передбачено вимоги зазначати у довіреності паспортні дані довірителя та повіреної особи щодо довіреностей, які видаються юридичною особою, а тому підстав вважити довіреність видану на ім`я ОСОБА_2 такою, що не відповідає вимогам закону- не можна.

Враховуючи, що цивільний процесуальний закон передбачив можливість представництва інтересів сторін у трудових спорах на підставі довіреності, то суд не вбачає порушень при здійснені представництва інтересів відповідача.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні, в іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання» -задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 грудня 2019 року змінити.

Зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнутого з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання»( Ідентифікаційний код юридичної особи 05747991, місцезнаходження: 40004, м. Суми, вул. Горького, 58) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ковпаківським РВСМУ УМВС України в Сумській області 11 лютого 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 95 601 грн. 60 копійок до 78 506 грн. 76 коп.(сімдесят вісім тисяч п`ятсот шість гривень сімдесят шість копійок) з подальшим утриманням прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково виробниче об`єднання»( Ідентифікаційний код юридичної особи 05747991, місцезнаходження: 40004, м. Суми, вул. Горького, 58) на користь держави з 1760 грн. 15 коп до 436 грн. 60 коп.( чотириста тридцять шість гривень шістдесят копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2020 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

А.В. Котелевець