Справа № 315/246/20
Номер провадження № 2/315/214/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , у віці 75 років. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в загальній сумі 36855,66грн., про що нотаріусом вказано в Свідоцтві про право на спадщину, виданому 11 червня 2019року. Із зазначеним Свідоцтвом про право на спадщину за законом, позивач звернулася до Пенсійного фонду з заявою про виплату їй недоотриманої матір`ю пенсії в сумі 36855,66 грн. Проте, сума недоотриманої пенсії заявнику була виплачена не в повному обсязі, різниця складає 8446,97грн. На звернення позивача з проханням виплатити решту грошових коштів, Пенсійний фонд відповідь не надав. Позивач вважає дії відповідача незаконними та просить стягнути недоотриману суму пенсії в порядку спадкування в сумі 8446,97 грн.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером по день його смерті. У разі не звернення членів сім`ї померлого пенсіонера за виплатою вказаної суми в визначений цим Законом строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. При цьому, згідно ч. 1 ст. 46 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається, день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. З огляду на це, позивачу по справі була обрахована та виплачена сума недоотриманої пенсії матері позивача ОСОБА_2 , яка за період з 01.02.2016року по 01.03.2018року склала 28408,69грн. Виходячи з цього, не має законних підстав для виплати залишку недоотриманої пенсії померлої. З цих підстав, просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, справу розглянути за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є матір`ю позивача.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої нею суми пенсії в розмірі 36855,66 грн., що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2019року (а.с.10).

Згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.06.2019 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її донька - ОСОБА_1 .

24.09.2019 року позивач через представника звернулася до Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії матері.

Відповідно до талону до разового доручення № 499/17 вбачається, що позивач отримала від Гуляйпільського управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області недоотриману її матір`ю пенсію в розмірі 28408,69 грн.(а.с.12).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таке ж саме право непорушності передбачено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі Закон України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями).

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 52 цього Закону, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Проте, частиною другою цієї статті визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З огляду на це, вбачається, що зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України.

Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями , які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

При цьому, норми ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Тому, позивач, прийнявши спадщину від померлої матері, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії.

Отже, суд доходить висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями, без урахування норм статті 46 цього Закону.

Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як члена сім`ї померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її матері пенсії.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням викладених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії в розмірі 8446,97грн. в порядку спадкування, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як це буде ефективним способом захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263--265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотриману суму пенсії в розмірі 8446,97грн. (вісім тисяч чотириста сорок шість гривен 97коп.), що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також понесені витрати на сплату судового збору в сумі 840,00грн. (вісімсот сорок гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С.М.Телегуз