Постанова

Іменем України

08 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 636/3142/19

провадження № 61-601св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщева Олена Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2019 року у складі судді Ковригіна О. С. та постанову Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Л. М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщева О. А. про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок частково недійсними та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що у 2011 році він домовився

з ОСОБА_2 про придбання відповідачем на ім`я позивача земельних ділянок в смт. Новопокровка Чугуївського району Харківської області.

20 вересня 2011 року позивач передав ОСОБА_2 70 000,00 грн для придбання зазначених земельних ділянок. Однак, незважаючи на домовленість, 26 вересня 2011 року відповідач уклав договори купівлі-продажу земельних ділянок, площею 0,15 гектарів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 від свого імені. Отже, фактично відповідач придбав земельні ділянки на своє ім`я, однак за кошти ОСОБА_1 . Про існування зазначених договорів купівлі-продажу позивач дізнався лише в серпні 2017 року, оскільки до цього часу перебував за кордоном.

Посилаючись на зазначене, просив визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 вересня 2011 року, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001:0364, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 квітня 2012 року, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001:0273 в частині покупця, а також визнати позивача дійсним покупцем вказаних земельних ділянок та визнати за позивачем право власності на зазначені земельні ділянки.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня

2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 вересня 2011 року, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001:0364, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від

25 квітня 2012 року, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001:0273 в частині покупця - ОСОБА_2 . Визнано ОСОБА_1 дійсним покупцем земельних ділянок. Визнано за

ОСОБА_1 право власності на зазначені земельні ділянки.

Судові рішення мотивовані тим, що договори купівлі-продажу відповідають вимогам закону і можуть бути визнані недійсними лише в частині особи покупця, оскільки сторони не заперечують, що дійсним покупцем є позивач, і тому право власності на ці земельні ділянки підлягає визнанню за позивачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо придбання майна за оспорюваними договорами у шлюбі та наявність судового спору щодо поділу цього майна апеляційний суд відхилив з посиланням на частини першу, п?яту, шосту статті 81 ЦПК України.

Аргументи учасників справи

У грудні 2019 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нову постанову про відмову

у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1

є братами, зазначений спір має штучний характер з метою позбавлення її прав на спірні земельні ділянки, придбані під час шлюбу з відповідачем, тому вона мала бути залучена до участі в справі у якості відповідача. Станом на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом судом вже було вирішено спір щодо зазначених земельних ділянок (справа № 636/4177/17). Рішення ухвалено без врахування строків позовної давності. Суди не повідомили її про час, дату та місце судового засідання. В ухвалі Харківського апеляційного суду від

06 листопада 2019 року вирішено призначити справу у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи, копія якої їй не надсилалася.

Інші учасники відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 не подали.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі. У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2019 року, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року,відмовлено.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 20 вересня 2011 року ОСОБА_1 передав

ОСОБА_2 70 000,00 грн. для придбання зазначених земельних ділянок, що підтверджується розпискою.

26 вересня 2011 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0364), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л. М., зареєстрований в реєстрі за № 2837 та 25.04.2012 року - договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0273), призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель

і споруд, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Г аліщевою О. А., зареєстрований

в реєстрі за № 351.

Зазначені земельні ділянки придбані позивачем за його кошти, він є дійсним покупцем вказаних земельних ділянок. Така обставини прийнята судом як визнана учасниками правочину, а тому є такою, що не підлягає доказуванню

в порядку частини першої статті 82 ЦПК України.

Разом з цим згідно договорів купівлі-продажу зазначених земельних ділянок їх придбання вчинено за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_3

(а. с. 10 - 11).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Апеляційного суду Харківської області 24 травня 2018 року у справі

№ 636/4177/17 (на яку посилалась ОСОБА_3 в апеляційній скарзі) рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л. М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщева О. А. про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовлено в повному обсязі.

Судами у зазначеній справі встановлено, що:

«20 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 70 000 грн. для придбання земельних ділянок

в смт Нова Покровка Чугуївського району Харківської області (а. с. 7).

26 вересня 2011 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0364), договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М. (а. с. 8).

Крім того, 25 квітня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки відповідно до якого відповідач набув право власності на земельну ділянку площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0273); договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О. А. (а. с. 9).

ОСОБА_2 з 29 липня 2006 року перебуває

у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а. с. 61).

Зі змісту договорів купівлі-продажу земельних ділянок (а. с. 8, 9) вбачається, що придбання зазначених земельних ділянок вчинено за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні власністю (а. с. 60). Предметом позовних вимог про поділ майна подружжя є в тому числі земельні ділянки: площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0364) та площею 0,15 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :00:001:0273) (а. с.58 - 59)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження

№ 61-11сво17) зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність

і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь

у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися

і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених

у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі

№ 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що «визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених

у пункті 36 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

Враховуючи, що належними відповідачами у справах про визнання правочинів недійсними є сторони таких правочинів, а також презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, відповідачами

у цій справі мали бути не лише ОСОБА_2 , а й ОСОБА_3 ,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач клопотань про залучення цих осіб до участі у справі як співвідповідачів не заявляв. Оскільки позивач не пред`явив позов до належних відповідачів, то висновки судів про задоволення позову

є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення скасувати та увалити нове рішення про відмову

в позові.

Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, понесені ОСОБА_3 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1 153,50 грн та касаційної скарги у розмірі 4 610,40 грн підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщева Олена Анатоліївна, про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок частково недійсними та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 5 763,90 грн.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 вересня 2019 року та постанова Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року втрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук