17.04.2020
Справа № 642/1988/20
Провадження №2/642/873/20
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2020 року місто Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із зазначеним позовом, в якому просив поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, та виділити йому у приватну власність цілий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 408000 грн.; виділити йому у приватну власність 57/177 долі на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 544000 грн., та Ѕ долю земельної ділянки площею 436+/-7 кв.м., на якій розташований вказаний будинок, вартість земельної ділянки закладена в суму долі будинку; та виділити відповідачу ОСОБА_2 у приватну власність 57/177 долі на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 544000 грн., та Ѕ долю земельної ділянки площею 436+/-7 кв.м., на якій розташований вказаний будинок, вартість земельної ділянки закладена в суму долі будинку.

Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Ленінським районним судом м. Харкова, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст. 30 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими у пункті 42 Постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачем помилково подано позовну заяву до Ленінського районного суду м. Харкова, оскільки жоден із спірних об`єктів нерухомого майна не знаходиться на території Холодногірського району м. Харкова.

Об`єкт нерухомого майно, який знаходиться на території України, а саме за адресою АДРЕСА_1 , щодо якого заявлено позовні вимоги знаходиться на території Новобаварського району м. Харкова.

Отже, згідно із встановленими правилами підсудності, дана справа не належить до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Окрім того, згідно з ч.1 ст.378 ЦПК України порушення правил підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд.

Таким чином, враховуючи те, що даний позов має розглядатися відповідно до положень ЦПК України за правилами виключної підсудності, а також те, що об`єкти нерухомого майна, які є предметом позову, знаходяться поза межами територіальної юрисдикції (підсудності) Ленінського районного суду м. Харкова, суддя приходить до висновку про направлення справи за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова, за місцезнаходженням об`єкта нерухомості, що знаходиться на території України.

Статтею 32 ЦПК України передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - передати на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Передачу заяви на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя О.В. Бородіна