Дата документу 31.01.2020
ЄУ № 942/147/20
Провадження №2-о/942/67/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

31 січня 2020 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки д.Бродки Дідовицького району Псковської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Садово-Хрустальне м.Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, причина смерті хронічна серцева недостатність ІІІ, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України та підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 318 ЦПК України визначено зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Однак, при зверненні до суду з даною заявою заявником не дотримано вищезазначених вимог законодавства, оскільки до заяви не додано доказів, які підтверджують родинний зв`язок заявника та ОСОБА_2 , факт смерті якої він просить встановити, а саме, що остання є матір`ю заявника. Надане заявником свідоцтво про народження, видане на тимчасово окупованій території України, не є належним доказом підтвердження родинних стосунків між заявником та ОСОБА_2 .

Крім того, у відповідності до вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявнику слід викласти свої вимоги чітко без виправлень та застережень.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

При зверненні до суду з даною заявою заявник посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява ОСОБА_1 подана у зв`язку з необхідністю реєстрації у встановленому законом порядку факту смерті, а не у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №243/12928/18.

З огляду на вищевикладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір або надати належні докази на підтвердження звільнення його від сплати судового збору.

У разі неможливості надати суду докази звільнення від сплати судового збору, заявнику необхідно сплатити на рахунок UA0012223, Одержувач: УК у Новоп.р-ні/НОВОПСКОВ.Р-Н/22030101, Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), Код 37942461, судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. та надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із наведеними недоліками, а також враховуючи, що підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, передбачені п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні, дану заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

При цьому, суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п.1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що заявник не позбавлений права на звернення до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 294, 317-318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо недоліки заяви не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати представнику заявника.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В. В. Пронька