Справа № 128/6/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади смт. Стрижавка в особі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіальної громади смт. Стрижавка в особі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років померла його бабуся ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 3,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області.Право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку під №42 підтверджується Державним актом на право власності на землю серія ВН №000082 від 20 лютого 2002 року, вданим на підставі рішення 17 сесії З скликання Порицької сільської ради від 21 вересня 2001 року. На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт від 1 листопада 2013 року, посвідчений секретарем Порицької сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №63. Цим заповітом ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала в с. Томашпіль Хмільницького району Вінницької області зробила таке розпорядження: «Належну мені земельну ділянку на підставі державного акту серії ВН №000082, виданого 20.02.2002 року, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігається у філії Вінницького Ощадбанку № НОМЕР_2 / НОМЕР_3 заповідаю у власність ОСОБА_1 ». Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, на час відкриття спадщини позивач не проживав зі спадкодавцем, про наявність заповіту дізнався поза межами шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України.Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення нотаріальних дій. Вказує, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. Позивач зазначає, що не входив у коло спадкоємців першої черги спадкування за законом, оскільки на час відкриття спадщини були і є живими обидві дочки спадкодавця, його мама та тітка. Про наявність заповіту на його ім`я йому стало відомо восени 2019 року, коли постало питання отримання компенсації за надання земельної ділянки в оренду. Мати пішла за компенсацією, де у неї спитали про право установчі документи на земельну ділянку. Мати позивача переглядала документи, що свідчили про право власності спадкодавця на земельну ділянку і серед цих паперів знайшла заповіт на його ім`я, посвідчений секретарем сільської ради с. Порик Хмільницького району Вінницької області, про що повідомила його у листопаді цього року.

З огляду на вищевикладене позивач звернувсь з даним позовом до суду, яким просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не має, справу просить слухати за його відсутності.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі голови Короленко Т.А., слухання справи просить проводити за їх відсутності при вирішенні справи покладаються на розсуд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15.01.2019 року (а.с.8).

На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт від 1 листопада 2013 року, посвідчений секретарем Порицької сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №63. Цим заповітом ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала в с. Томашпіль Хмільницького району Вінницької області зробила таке розпорядження: «Належну мені земельну ділянку на підставі державного акту серії ВН №000082, виданого 20.02.2002 року, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігається у філії Вінницького Ощадбанку № НОМЕР_5 заповідаю у власність ОСОБА_1 », що підтверджується копією заповіту (а.с.9).

На підставі державного акту серії ВН №000082, виданого 20.02.2002 року, , померлій належала земельна ділянка, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується копією державного акту (а.с.10-11).

Як вбачається з довідки № 2873 від 19.12.2019 року виданої Вінницьким відділом обслуговування громадян №2, Управління обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Вінницькому приміському управлінні ПФУ у вінницькій області, мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , та отримувала пенсію за віком по 31.01.2019 року. Виплата припинена 15.01.2019 у зв`язку зі смертю (а.с.12).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.03.2020 року, виданою державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, встановлено факт звернення ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_2 та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін, передбачений цивільним законодавством для подання заяви.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17.

Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті розпорядилася належним майном, склавши заповіт. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, що не відмовилась від спадкового майна та вирішила його прийняти. Проте, останній в силу життєвих обставин пропустив законодавчо визначений строк для прийняття спадщини.

У пункті 24постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач як на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини посилається на те, що він не знав і не міг знати про існування заповіту вчиненого на його ім`я померлою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від14 листопада 2018 року у справі № 636/2510/17.

Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions).

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд вважає, що пропуск строку позивачем для прийняття спадщини, яке складається із нерухомого майна, на яке інші особи, окрім позивача, не претендують, пов`язане із правом володіти і користуватися майном, а тому є перешкодою для позивача у користуванні власністю, що входить до складу спадщини, що в свою чергу є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням обставин справи та наданих позивачем доказів, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , поважними, а тому ОСОБА_1 необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1270,1272, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355 ЦПК України, суд.-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 до нотаріальної контори, терміном 1 (один) місяць, з часу набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.А. Ганкіна