Справа № 487/7276/20
Провадження № 2/487/2683/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення права користування житлом.

03.12.2020 вказана позовна заява передана судді Сухаревич З.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що ця заява підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175,177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити серед іншого:

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до суду, має зазначити в позовній заяві: хто порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ЖК УРСР, які регулюють право користування державним та громадським житлом, проте всупереч п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, підстав, визначених законом, на яких позивач набув право користування та користується цим житлом не зазначив, та всупереч ч.5 ст.177ЦПК України позивачем не додано доказів, що підтверджують підстави користування спірним житлом, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Більш того, позивач посилається на те, що є власником житла, проте посилається на норми житлового кодексу, які регулюють права наймача, а не власника житла.

Захист права власника житлового приміщення, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням регулюється ст. 405 ЦК України.

Такі суперечливі відомості унеможливлюють визначення нормативного регулювання спірних відносин.

Окрім цього, позивач просить суд захистити його права шляхом позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням.

Однак обраний позивачем спосіб захисту у вигляді «позбавлення права користування житловим приміщенням», посилаючись на статтю 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чинним законодавством не передбачений, оскільки дана норма не встановлює такої дії, як позбавлення права користування особи житлом, а регламентує лише порядок реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які набули або втратили право на житло, в той час як саме набуття або втрата права на користування житлом регламентується спеціальними нормами, які мають відповідні підстави, процедуру та наслідки. За таких умов вимога про «позбавлення права користування житловим приміщенням» є непередбаченим законом способом захисту прав (Постанова Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 761/35499/18).

Тобто належним способом захисту у даному випадку є вимога про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

З огляду на зазначене, позивачеві слід уточнити позовні вимоги з урахуванням дійсних обставин справи.

Окрім цього, у довідці від 17.12.2004 р. зазначено що ОСОБА_2 є матір`ю позивача. Однак сам позивач про це не зазначає та не надає відповідні докази.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Отже, зазначену позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк на усунення недоліків.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в наданні уточненої позовної заяви з виправленими недоліками відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення права користування житлом - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк та роз`яснити, що інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1412/.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: З.М. Сухаревич