СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/648/20
ун. № 2-3693-1/09
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

за участю секретаря судових засідань Марус А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020р. ОСОБА_1 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в порядку ст.435 ЦПК України про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів та просив прийняти заяву до розгляду та замінити спосіб і порядок виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09, звернувши стягнення на майно боржника ОСОБА_3 шляхом виділення ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 27.06.2001, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, жилою площею 27,8 кв.м., загальною площею 50,4 кв.м. в рахунок погашення боргу в розмірі 113 749,00 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2009 р. до повноліття дитини.

Відповідно до довідки Звенигородського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) від 10.07.2020 року №15.6-31/16642 в даному ВДВС перебуває на виконанні виконавчий лист №2-3693 від 29.12.2009 р. виданий Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2009 р. до повноліття дитини.

Також у довідці ВДВС від 10.07.2020р. №15.6-31/16642 зазначено, що на неодноразові попередження та виклики державного виконавця боржник не реагує, аліменти не сплачує. Оскільки боржником не надано жодного підтвердження про місце отримання доходів була нарахована заборгованість по аліментам виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Загальна сума заборгованості за виконавчим документом на 01.07.2020 р. за період: листопад 2011 - червень 2020 року становить 113 924,76 грн.

Враховуючи наведені обставини вбачається, що дії (бездіяльність) боржника роблять неможливим виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09.

07.09.2011 р. ОСОБА_2 , під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , придбала за договором купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що зареєстрований в реєстрі за №1013, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з двох кімнат загальною площею 50,4 кв.м., житлова площа 27,8 кв.м. Інша 1/3 частини вказаної квартири належить сину ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію №31668256 від 14.10.2011 року.

06.07.2012 р. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області по справі №2305/947/12 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зареєстрований 17.02.2001 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №150 - розірвано. Позов про поділ майна подружжя не подавався.

Виходячи з положень ч.1 ст.60 СК України правовий статус 2/3 частини зазначеної квартири після розлучення не змінився та залишається спільно сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Тобто, ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість житлового приміщення від 04.08.2020 р. зробленого СПД ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом Державного Майна України №646/18 від 17.08.2018р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 06.05.2009 №7467) ринкова вартість 1/3 квартири АДРЕСА_1 складає - 113 749,00 грн.

Тобто розмір заборгованості по аліментам є ідентичним вартості 1/3 зазначеної квартири.

З метою виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , в рахунок погашення існуючої заборгованість по аліментам у розмірі 113 924,76 грн., та з метою уникнення можливості втрати позивачкою та її дітьми 1/3 частини квартири у випадку її реалізації виконавцем через торги третім особам, що може призвести до зменшення або обмеження прав та інтересів дітей, що буде суперечити ч.2 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» - просимо суд змінити спосіб виконання рішення суду та виділити ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається 2 кімнат, жилою площею 27,8 кв.м., загальною площею 50,4 кв.м. в рахунок погашення боргу по аліментам в розмірі 113 749,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2009 р. до повноліття дитини.

Відповідно до довідки Звенигородського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) від 10.07.2020 року №15.6-31/16642 в даному ВДВС перебуває на виконанні виконавчий лист №2-3693 від 29.12.2009 р. виданий Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2009 р. до повноліття дитини.

Також у довідці ВДВС від 10.07.2020р. №15.6-31/16642 зазначено, що на неодноразові попередження та виклики державного виконавця боржник не реагує, аліменти не сплачує. Оскільки боржником не надано жодного підтвердження про місце отримання доходів була нарахована заборгованість по аліментам виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Загальна сума заборгованості за виконавчим документом на 01.07.2020 р. за період: листопад 2011 - червень 2020 року становить 113 924,76 грн.

Враховуючи наведені обставини вбачається, що дії (бездіяльність) боржника роблять неможливим виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09.

07.09.2011 р. ОСОБА_2 , під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , придбала за договором купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що зареєстрований в реєстрі за №1013, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з двох кімнат загальною площею 50,4 кв.м., житлова площа 27,8 кв.м. Інша 1/3 частини вказаної квартири належить сину ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію №31668256 від 14.10.2011 року.

06.07.2012 р. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області по справі №2305/947/12 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зареєстрований 17.02.2001 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №150 - розірвано. Позов про поділ майна подружжя не подавався.

Виходячи з положень ч.1 ст.60 СК України правовий статус 2/3 частини зазначеної квартири після розлучення не змінився та залишається спільно сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Тобто, ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість житлового приміщення від 04.08.2020 р. зробленого СПД ОСОБА_6 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом Державного Майна України №646/18 від 17.08.2018р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 06.05.2009 №7467) ринкова вартість 1/3 квартири АДРЕСА_1 складає - 113 749,00 грн.

Тобто розмір заборгованості по аліментам є ідентичним вартості 1/3 зазначеної квартири.

З метою виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , в рахунок погашення існуючої заборгованість по аліментам у розмірі 113 924,76 грн., та з метою уникнення можливості втрати позивачкою та її дітьми 1/3 частини квартири у випадку її реалізації виконавцем через торги третім особам, що може призвести до зменшення або обмеження прав та інтересів дітей, що буде суперечити ч.2 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» - просимо суд змінити спосіб виконання рішення суду та виділити ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається 2 кімнат, жилою площею 27,8 кв.м., загальною площею 50,4 кв.м. в рахунок погашення боргу по аліментам в розмірі 113 749,00 грн.

У випадку наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці у відповідності до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення може бути звернено на майно боржника.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений ч.3, ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої уразі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після накладення арешту на майно боржника, це майно, відповідно до ч.1, ч.6 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», продається через електроні торги. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувану і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.ЗЗ Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229, під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст.16 ЦК України.

У даному випадку спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України, при зміні способу і порядку виконання рішення залишається без змін і є таким як було обрано позивачем та зазначено у позовній заяві - примусове виконання обов`язку в натурі. Зміна способу виконання рішення суду про стягнення аліментів шляхом прийняття нових заходів для реалізації рішення у випадку наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці у вигляді стягнення на майно боржника передбачено ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів задольнити

Керуючись ст.ст. 62, 64, 435 ЦПК України, ч.3 ст.33, ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09 про стягнення аліментів - задовольнити.

Замінити спосіб і порядок виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.12.2009 р. по справі №2-3693-1/09, звернувши стягнення на майно боржника ОСОБА_3 шляхом виділення ОСОБА_2 із спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 27.06.2001, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, жилою площею 27,8 кв.м., загальною площею 50,4 кв.м. в рахунок погашення боргу в розмірі 113 749,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.