КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Шахова О.І.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Київ, постановлене суддею Скрипкою О.І. 03 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом Національного банку України в особі Банкнотно - монетного двору до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

У С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач НБУ звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків, обґрунтовуючи тим, що 28.09.2018 року сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить НБУ, та автомобіля «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Як зазначає позивач, за страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Капітал-СК», до якого позивачем було пред`явлено вимогу. Проте, станом на день звернення до суду відшкодування не отримано, а ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року відкрито провадження про банкрутство ПрАТ «Капітал-СК». Позивач вказує на те, що внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, і вартість завданих йому матеріальних збитків становить 58 930,44 грн., що підтверджується Звітом про незалежну оцінку розміру збитків. Крім того, були понесені додаткові витрати, пов`язані із замовленням оцінки майна у сумі 1700,00 грн., загальна сума збитків становить 60 630,44 грн. Посилаючись на викладені обставини та положення ст.ст. 22, 1192 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача завдані збитки в розмірі 60 630,44 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 3 листопада 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь НБУ в особі Банкнотно-монетного двору відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 60130 грн. 44 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати повністю та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, не відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ліміт страхової відповідальності з полісом страхування є достатнім для відшкодування збитків, позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Оскільки позивач обрав спосіб захисту шляхом звернення до винної особи, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що 28.09.2018 року о 10.58 год. по вул. Пухівській, 7 в м. Києві відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить НБУ під керуванням водія ОСОБА_3 , який повертав ліворуч, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Під час розгляду справи відповідач свою вину визнав (а.с.19).

Згідно звіту про незалежну оцінку розміру збитків, завданих власнику КТЗ «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить НБУ № 494/2 від 24.04.2020 року, вартість матеріальних збитків становить 58 930,44 грн. (а.с.10-24, 25-28).

За проведення вказаної оцінки позивачем сплачено 1700,00 грн. (а.с.32).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961 IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18).

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону № 1961 IV у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції пришов до помилкового висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про залишення позовних вимог без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія судді,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 3 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Деснянського районного суду м. Києва від 3 листопада 2020 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: