Справа № 211/1276/20
Провадження № 2-н/211/458/20
У Х В А Л А

іменем України

17 квітня 2020 року

суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 ст. 161 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Тобто Сімейним кодексом визначено право на звернення до суду з позовом (заявою) про стягнення аліментів батьком або опікуном у разі, якщо дитина мешкає разом із ним.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, що неповнолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні ОСОБА_1 , мешкає разом з нею, однак до матеріалів заяви не надано жодного доказу того, що дитина мешкає разом із матір`ю.

Відповідно до п.8 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки матеріалами заяви не підтверджено, що дитина мешкає разом із матір`ю .

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Керуючись ст. ст. 165,166 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину до суду і до досягнення дитиною повнолітнього віку- відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 ч. 1ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також роз`яснити заявнику її право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко