16.04.2020 копія
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 401/672/20 Провадження № 2/401/464/20

16 квітня 2020 року м. Світловодськ

Суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Мельничик Ю.С., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину. Зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 склав на його користь заповіт, просив суд:

- визначити йому додатковий строк у два місяця на прийняття спадщини, що залишилась після смерті його діда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- визнати недійсним заповіт, який було складено у 2016 році від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, яке було видано 30 березня 2020 року ОСОБА_2 на право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3

- витребувати у відповідачки оспорювані заповіт та свідоцтво про право на спадщину.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч.1 ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання заповіту недійсним, посилається на ті обставини, що з 27 лютого 2016 року до 04 лютого 2019 року проходив військову службу в ЗСУ в зоні АТО (ООС). З 2016 року догляд за дідом здійснював соціальний працівник та доглядальниця, так як його дід був учасником ВОВ, інвалідом 1 групи, на війні втратив ліву ногу, мав низку хвороб, після перенесення інсульту у нього була паралізована ліва сторона тіла, рука не працювала, він не міг самостійно пересуватися, та у зв`язку із цим приймав значну кількість ліків, які пригнічують свідомість, уповільнюють реакцію, розуміння характеру своїх дій або керування ними. Його колишня дружина ОСОБА_4 ввела в оману заповідача ОСОБА_3 щодо його згоди на переоформлення спірного будинку на його неповнолітню доньку ОСОБА_2 та домогласа складенння його дідом такого заповіту на користь відповідача маючи намір незаконно заволодіти майном, яке за заповітом від 11 січня 2011 року мало дістатися йому. Оскільки він проходив службу в зоні АТО, він пропустив строк подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після діда ОСОБА_3 . Про протиправні дії колишньої дружини ОСОБА_4 він дізнався від неї після повернення зі служби в зоні АТО (ООС) у лютому 2019 року.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху з таких підстав.

Позивачем обгрунтовано позовні вимоги вчиненням, як на думку позивача, протиправних дій ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 , проте позов до ОСОБА_4 не заявлено, та не вказано якими діями саме відповідача ОСОБА_2 порушено права позивача.

Крім того, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, яким позивач обгрунтовує позовні вимоги, а саме про те, що: - його дід ОСОБА_3 був учасником ВОВ, інвалідом 1 групи, на війні втратив ліву ногу, мав низку хвороб, після перенесення інсульту у нього була паралізована ліва сторона тіла, рука не працювала, він не міг самостійно пересуватися, та у зв`язку із цим приймав значну кількість ліків, які пригнічують свідомість, уповільнюють реакцію, розуміння характеру своїх дій або керування ними; - що його колишня дружина ОСОБА_4 ввела в оману заповідача ОСОБА_3 щодо його згоди на переоформлення спірного будинку на його неповнолітню доньку ОСОБА_2 та домогласа складенння його дідом такого заповіту на користь відповідача маючи намір незаконно заволодіти майном, яке за заповітом від 11 січня 2011 року мало дістатися йому.

Згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення зазначених вимог, позивачем не додано всіх документів, які зазначені в додатках до позовної заяви. Відповідно до акту № 401/672/20/2589/2020 від 07 квітня 2020 року, складеного працівниками канцелярії суду в тому, що під час відкриття конверту надісланого позивачем ОСОБА_1 , виявлено відсутність копії довідки про місце проживання (для суду), про що зазначено в додатках позовної заяви.

Крім того, у відповідності до п.6 ст.177 ЦПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього а у разі відсутності акта чи договору у позивача клопотання про його витребування.

Всупереч вказаній нормі, в матеріалах доданих до позовної заяви відсутні оригінал або копія заповіту та свідоцтва про право на спадщину, які позивач просить визнати недійсним.

Однак, у позовній заяві позивач посилається на те, що копії вказаних документів він не має можливості отримати, оскільки відповідач та її мати їх йому не надають, а нотаріус не має права йому їх видати, а тому однією із позовних вимог позивача є витребування вказаних документів у відповідача.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч.1, 2, 4 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Всупереч наведених норм, до позовної заяви окремо не додано клопотання про витребування доказів, в якому зокрема повинно бути посилання на докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

Окрім того, в позові не зазначено про наявність постановлених рішень, які набрали законної сили, що стосуються об`єкта нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , на який відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі позовних заяв, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі «Кунерт проти Польщі», заява № 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні до суду заяви по суті справи, зокрема позовної заяви в новій редакції, або її уточнення чи доповнення, з виправленими недоліками, зазначеними в даній ухвалі суду, та наданні всіх доказів, які підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину - залишити без руху, та надати позивачу строк для виправлення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали та закінчення строку дії карантину.

Запропонувати позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали та закінчення строку дії карантину, привести позов у відповідність до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виправити недоліки позову, які зазначено в мотивувальній частині даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява у відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом