У Х В А Л А

13 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 212/9989/18

провадження № 61-6413ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення суми вкладу, процентів та штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, стягнення суми вкладу, процентів та штрафних санкцій.

Позов обгрунтований тим, що ОСОБА_1 є опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 лютого 2016 року між ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк ««ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), укладений договір банківського вкладу № SAMDNWFD801, за умовами якого вкладник передає банку кошти для розміщення на депозитному вкладі, початкова сума вкладу складає 7 500,00 дол. США, строком на 3 місяці, з відкриттям особового рахунку, на який зараховується вклад, нарахуванням процентів за ставкою 8,5% річних, з періодом нарахування процентів за вкладом 1 місяць, з нарахуванням на суму коштів «до запитання» процентів за ставкою 1% річних. Договір від 22 лютого 2016 року № SAMDNWFD801 неодноразово продовжувався та до 19 вересня 2018 року банк добросовісно здійснював свої права та обов`язки. Після закінчення терміну дії договору позивач, з метою реалізації прав ОСОБА_2 , звернувся до з письмовою вимогою про повернення суми депозитного вкладу у розмірі 7 500,00 дол. США, однак вимога останнього не була виконана.

Відповідач безпідставно здійснив перерахування вкладу у розмірі 7 500,00 дол. США з рахунку «до запитання» на депозитний рахунок, в результаті вказаних дій ОСОБА_2 позбавлена права володіння, користування і розпорядження належними їй на праві власності грошовими коштами у розмірі 7 500,00 дол. США та нарахованих відповідно до договору процентів у розмірі 51,00 дол. США починаючи з 21 вересня 2018 року.

У зв`язку з невиконанням умов договору та простроченням грошового зобов`язання на 64 дні сума пені складає 1 103,36 грн, пеня за весь період невиконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 209 238,21 грн, тобто у сумі, що не перевищує суму вкладу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу від 22 лютого 2016 року № SAMDNWFD801 у розмірі 7 500,00 дол. США; проценти за договором банківського вкладу - 01,33 дол. США, пеню за прострочення грошового зобов`язання - 1 103,36 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором банківського вкладу, не повернув ОСОБА_2 вклад та проценти за користування належними позивачу коштами, тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 суми вкладу та процентів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення грошового зобов`язання за договором банківського вкладу від 22 лютого 2016 року № SAMDNWFD801 у розмірі 1 103,36 грн скасовано, ухвалено нове, про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення грошового зобов`язання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення грошового зобов`язання задоволено, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення грошового зобов`язання за договором банківського вкладу від 22 лютого 2016 року № SAMDNWFD801 у розмірі 209 238,21 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у зв`язку з несвоєчасним поверненням вкладу та нарахованих процентів за договором строкового вкладу від 22 лютого 2016 року № SAMDNWFD801 підлягає стягненню 14 497,92 дол. США пені у розмірі 3 % від суми вкладу та нарахованих процентів за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що станом на 20 грудня 2018 року становить 401 737,36 грн.

Позивач дотримався принципів розумності та справедливості цивільного законодавства, заявивши позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 209 238,21 грн, у зв`язку з чим, колегія суддів, вважає цей розмір справедливим та задовольнила заявлені позовні вимоги в цій частині.

01 квітня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, просило скасувати рішення суду в частині стягнення пені у розмірі 209 238,21 грн, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Заявник оскаржує судове рішення в частині стягнення пені у розмірі 209 238,21 грн. Ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення суми вкладу, процентів та штрафних санкцій відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко