Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/560/20
УХВАЛА

15 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 945/560/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна, набутого у шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна, набутого у шлюбі, а саме: земельної ділянки загальною площею 1,998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0093; земельної ділянки, загальною площею 1,998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0094; земельної ділянки, загальною площею 1,998 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0097; земельної ділянки, загальною площею 1,9972 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0098; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0099; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0101; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0105; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0106; земельної ділянки, загальною площею 1,7762 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0107; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0108; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0111; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0112; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0113; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0114; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0115; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, кадастровий номер :01:000:0116; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0117; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0118; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0119; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0120; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0121; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0122; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0123; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0124; земельної ділянки, загальною площею 1,999 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0125; земельної ділянки, загальною площею 1,9991 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0128; земельної ділянки, загальною площею 1,9989 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0129; земельної ділянки, загальною площею 1,9985 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0130; земельної ділянки, загальною площею 1,6244 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з кадастровим номером :01:000:0132; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0153, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 951060 від 03 квітня 2008 року № 1285; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0154, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 951068 від 03 квітня 2008 року № 1307; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0155, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 951062 від 03 квітня 2008 року № 1292; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0156, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 951067 від 03 квітня 2008 року № 1301; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0157, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 951069 від 03 квітня 2008 року № 1313; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :08:000:0158, яка належить відповідачу ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу ВКМ № 854954 від 03 квітня 2008 року № 1804; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :12:000:0056, яка належить відповідачу ОСОБА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :12:000:0057, яка належить відповідачу ОСОБА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :12:000:0058, яка належить відповідачу ОСОБА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :12:000:0157, яка належить відповідачу ОСОБА_2 ; земельної ділянки, загальною площею 2 га, з кадастровим номером :12:000:0156, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2008 року № 2604, спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя.

Крім цього, у позові позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 8 721 901 (вісім мільйонів сімсот двадцять одну тисячу дев`ятсот одну гривню) компенсації вартості внесеного майна до статутних капіталів Товариства з обмеженою відповідальністю «Музей «Городище Дикий Сад»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Южний офтальмологический центр»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Космичний фільтр»; Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-німецька будівельна компанія «УКРТЕРМОСТРОЙ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Биосинтез»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Садовий центр «ПЕРЕМОГА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Научно-исследовательский институт «НАНОТЕХНОЛОГИИ»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурная компания «Космические биотехнологии»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСМИЧНА ВОДА»; Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРУКТУРРЕСУРС»; Товариства з обмеженою відповідальністю «С.О.Т.А»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТРА Н»; Товариства з обмеженою відповідальністю «КОО»; Товариства з обмеженою відповідальністю БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ПІВДЕННИЙ ЦЕНТР»; Товариства з обмеженою відповідальністю «СУДОХІДНА КОМПАНІЯ УКРСПЕЦФЛОТ».

Вказаний позов ОСОБА_1 ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року залишено без руху.

Одночасно з пред`явленням позову, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 повторно подала до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов, шляхом: накладення арешту на земельні ділянки, які входять до складу спільного майна подружжя, право власності на які зареєстроване за відповідачем; заборони відповідачу в майбутньому вчиняти дії відносно відчуження та надання цих земельних ділянок в оренду, а також шляхом накладення арешту на корпоративні права відповідача в наведених вище Товариствах з обмеженою відповідальністю, що були сформовані за рахунок спільних коштів подружжя.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач матиме змогу реалізувати вищезазначене нерухоме майно, що входить до складу спільної сумісної власності подружжя, тим самим позбавити позивача частки у ньому. Крім цього, укладення відповідачем договорів оренди відносно зазначених земельних ділянок в майбутньому, завдасть позивачу додаткових клопотів та може призвести до обмеження чи порушення прав та інтересів позивача. Також позивач посилається на те, що відповідач в будь - який час може відчужити свої права у статутних фондах зазначених господарських товариств, наявний ризик знецінення відповідачем прав позивача на відповідну частку у спільному сумісному майні подружжя та позбавити позивача права на компенсацію та виконання рішення суду в майбутньому. Позивач у заяві зазначає, що невжиття таких заходів може унеможливити використання позивачем права на ефективний захист та ускладнити виконання рішення суду. Крім того, незастосування відповідних заходів може призвести до вчинення відповідачем дій в майбутньому, що призведе до грубого порушення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, і з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У вступній частині постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення, законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер (постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 755/1357/18).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо і охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 766/18228/17; постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 308/2237/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У заяві про забезпечення позову позивачем не зазначено жодного доказу, а також таких доказів не додано до заяви, на підтвердження викладених в ній обставин. Так, позивачем не вказані та не долучені докази, які підтверджують те, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення суду. Не зазначені та не представлені суду докази про те, що відповідач має намір навмисно ухилитися від виконання рішення суду, здійснити дії щодо відчуження або передачі в оренду земельних ділянок або щодо відчуження прав у статутних фондах господарських товариств.

Крім цього, у заяві про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на всі земельні ділянки, а також заборонити відповідачу вчиняти дії щодо відчуження та надання в оренду земельних ділянок та накласти арешт на корпоративні права відповідача, при цьому вжиття таких заходів не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки тільки на частину зазначеного майна претендує позивач.

Крім цього, у заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на корпоративні права відповідача в Товариствах з обмеженою відповідальністю, зокрема, в: Товаристві з обмеженою відповідальністю «Музей «Городище Дикий Сад»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Южний офтальмологический центр»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Космичний фільтр»; Товаристві з обмеженою відповідальністю Українсько-німецька будівельна компанія «УКРТЕРМОСТРОЙ»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Биосинтез»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Садовий центр «ПЕРЕМОГА»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Научно-исследовательский институт «НАНОТЕХНОЛОГИИ»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «Венчурная компания «Космические биотехнологии»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОСМИЧНА ВОДА»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «СТРУКТУРРЕСУРС»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «С.О.Т.А»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «КАТРА Н»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «КОО»; Товаристві з обмеженою відповідальністю БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ПІВДЕННИЙ ЦЕНТР»; Товаристві з обмеженою відповідальністю «СУДОХІДНА КОМПАНІЯ УКРСПЕЦФЛОТ», що може призвести до порушення прав цих юридичних осіб, статус яких ОСОБА_1 взагалі не визначений у позові.

За таких обставин, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи те, що позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду; співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, ч. 1 ст. 260 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 945/560/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна, набутого у шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова

15.04.2020