Провадження №4-с/523/6/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області Міхновича Миколи Олександровича про накладення штрафів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана скарга.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що звернення не може розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Заслухавши заявницю ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилом ч. 1 ст. 181 КАС України (в редакції, чинній на час звернення заявника до суду зі скаргою) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»№ 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76) визначено, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Суд також враховує правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 оскаржує постанови виконавця про накладення штрафу, які є виконавчими документами, тому скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В даному випадку особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, яка підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У зв`язку з вказаним необхідно ро`зяснити скаржнику право на звернення з позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 255,260,261,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області Міхновича Миколи Олександровича про накладення штрафів закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з позовом до Одеського окружного адміністративного суду .

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Ухвала складена та підписана 17.04.2020 р.

Суддя: