___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 947/4903/20
провадження № 2-о/947/115/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Літвінової І.А.

за участю секретаря Молодова В.С.

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2020 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2013 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 .

У визначений ст. 1270 ЦК України строк, вона звернулась до приватного нотаріуса Коваль Н.В. з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було надано роз`яснення про необхідність встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем у судовому порядку.

Заявник стверджує, що вона та ОСОБА_2 на протязі більш ніж п`яти років проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Вели спільне господарство, разом вирішували повсякденні питання, справлялися з виникаючими проблемами, мали спільний бюджет. З 21 січня 2020 року вона зареєстрована за адресою місця проживання спадкодавця. Вони намагалися повноцінно забезпечувати квартиру, в якій проживали предметами першої необхідності, створити затишок в оселі та придбати необхідні побутові прилади та прибори.

Зазначає, що ОСОБА_2 ніколи не був одружений, не мав своїх дітей, його мати та бабуся померли. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бажали одружитися та створити повноцінну сім`ю де будуть виховуватися діти. Але нажаль цього не сталося оскільки ОСОБА_2 раптово помер. Після його смерті саме ОСОБА_1 понесла всі витрати на поховання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Літвіновій І.А.

Одночасно із відкриттям провадження у справі, ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання вимог даної ухвали, 21 квітня 2020 року приватним нотаріусом подано до суду копію спадкової справи № 4/2020 щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином. 23 квітня 2020 року звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі у зв`язку з запровадженням в Україна карантину. Свої вимоги підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Розгляд справи проведено за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» про введення з 12 березня 2020 року карантину, рекомендацій Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо утримання від участі в судових засіданнях особисто учасників процесу, введення особливого режиму у м. Одеса.

Матеріали справи є достатніми для її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В ході розгляду справи встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 15 квітня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , а згодом ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 .

23 грудня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5756, згідно якого ОСОБА_2 успадкував 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала його матері ОСОБА_3 , 1959 року народження.

Цього ж дня, 23 грудня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5758, згідно якого ОСОБА_2 успадкував 1/3 частки вищевказаної квартири яка належала його бабусі ОСОБА_4 , 1932 року народження.

Тобто, ОСОБА_2 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 15 квітня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та Свідоцтв про право власності на спадщину за законом від 23 грудня 2019 року, які були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. за реєстрованими №№ 5756, 5758.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис за № 1354, та видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

За приписами статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 заявник звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., в результаті чого була заведена спадкова справа № 4/2020.

У своїй заяві про прийняття спадщини заявник зазначила, що вона проживала з померлим однією сім`єю з 2013 року та повідомила, що крім неї інших спадкоємців, передбачених законом, немає.

Однак, нотаріусом було надано роз`яснення вих. № 41/02-14 від 02 березня 2020 року про те, що Цивільним кодексом України, а саме ст. 1264 передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Повідомлено, що для отримання права на спадкування такий факт має бути встановлений судом, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

На підтвердження своїх вимог щодо спільного проживання з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, заявником надано письмові пояснення свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 .

Так, у письмових поясненнях, доданих до заяви, ОСОБА_7 , яка є матір`ю заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_5 ; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № НОМЕР_6 ; рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя № 2-4147/10, підтверджує, що її донька ОСОБА_1 з 2013 року спільно проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . З цього часу вели спільне господарство та побут, жили як сімейна пара.

ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_7 та встановлено в рішенні Нахімовського районного суду м. Севастополя від 14 вересня 2020 року справа № 2-4147/10 також повідомила, що її сестра ОСОБА_1 з 2013 року спільно проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 у своїй заяві підтвердила, що проживає за адресою АДРЕСА_3 та повідомила, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2013 року. Вони проживали в квартирі АДРЕСА_2 . Знає їх як сімейну пару, які ввели спільний побут.

ОСОБА_5 повідомив, що проживає за адресою АДРЕСА_4 , також підтвердив, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2013 року. Вони проживали в квартирі АДРЕСА_2 . Знає їх як сімейну пару, які ввели спільний побут.

Окрім того суду надано фотокартки щодо стосунків, спільного відпочинку сторін.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні Палати від 22.12.2004 у справі «Мерже і Крос проти Франції» зазначив, що сімейне життя включає не лише соціальні, моральні чи культурні взаємини, а й інтереси матеріального характеру.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки».

У статті 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Згідно з ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року по день смерті останнього.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростували твердження заявниці.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 74 СК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, ст.ст. 3, 81-82, 141, 263, 293, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2013 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Літвінова І. А.