СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3350/20

пр. № 2/759/3168/20

30 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розстрочення сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 р. позивач звернувся до суд із зазначеними позовними вимогами, просить суд розстрочити заборгованість по аліментам у розмірі 214318 грн 50 коп. на 10 років зі сплатою щомісячно 1786 грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.05.2007 Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів на утримання дочки на підставі чого було відкрито 16.07.2007 було відкрито виконавче провадження, після чого 12.07.2018 рішенням Святошинським районним м. Києва з відповідача стягнуто 107159 грн 25 коп. неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, при цьому у позивача від другого шлюбу є дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на яку теж рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12.01.2011 стягнуто аліменти у розмірі 500 грн 00 коп. щомісячно, однак у позивача заробітна плата становить 2200 грн 00 коп., яка є нижче розміру мінімальної заробітної плати, внаслідок чого у нього немає змоги виплатити зазначену заборгованість вчасно на підстав чого вважає за можливе розстрочити сплату по заборгованість з аліментів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2020 відкрито загальне підготовче позовне провадження (а.с. 19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку по виконавчому провадженню №11174282 до вирішення питання про розстрочення заборгованості по аліментам (а.с. 21).

25.03.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, оскільки позивач свідомо ухиляється від сплати аліментів на його неповнолітню дитину, вказуючи в позові на те, що в нього скрутне матеріальне становище, однак він жодного разу не подав до суду позовну заяву про зменшення розміру аліментів, не спробував влаштуватися на більш оплачувану роботу, не звертався до центу зайнятості щоб йому допомогли із пошуком більш оплачуваної роботи або перекваліфікації, а тому він свідомо допустив те, що заборгованість по несплаті аліментів досягла такого критичного розміру (а.с. 30-33).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що позивач навмисно не сплачує заборгованості по аліментах та не вчиняє будь-яких дій для погашення зазначення заборгованості.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2007 по справі №2-1973/2007 із ОСОБА_1 було стягнено на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2007 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

16.07.2007 на підставі виконавчого листа №2-1973 виданого 08.05.2007 відкрито виконавче провадження №11174282 про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с. 9).

12.07.2018 рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/18619/17 із ОСОБА_1 стягнено неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 107159 грн 25 коп. (а.с. 8).

Крім цього як вбачається із матеріалів справи рішенням Бородянського районного суду м. Києва від 12.01.2011 із ОСОБА_1 стягнено аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 22.08.2011 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років (ч. 4 ст. 194 СК України) .

За змістом ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом взято до уваги унормовані ст. 182 СК України і ч. 4 ст. 435 ЦПК України обставини, зокрема, проаналізовано майновий стан платника аліментів і його вплив на можливість однократної сплати всієї суми виниклої заборгованості, ступінь вини платника аліментів і час отримання ним відомостей про утворення заборгованості, при цьому суд враховує факт наявності у позивача іншої дитини, на утримання якої вже стягувалися аліменти.

Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом розстрочення заборгованості по сплаті аліментів строком на 5 (п`ять) років, оскільки саме такий строк є оптимальним для належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що забезпечення позову, яке вжито на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2020 підлягає скасуванню, оскільки в ході розгляду справи з`ясувалося, що продаж квартири відбувався за іншими правовідносинами з іншими сторонами по справі, а ніж по стягненню заборгованості між сторонами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 180, 182, 194, 195, 197 199 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розстрочення сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженні №11174282 відкритого на підставі виконавчого листа №2-1973 виданого 08.05.2007 у розмірі 214318 (двісті чотирнадцять тисяч триста вісімнадцять) грн 50 коп. строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь держави судовий збір по справі у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2020 шляхом скасування зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку по виконавчому провадженню №11174282 до вирішення питання про розстрочення заборгованості по аліментам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 09.12.2020.