РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №666/6191/15

Пров. №2/766/161/20

31 січня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ROHPGR00000305 станом на 02.10.2015 р. в розмірі 96962,55 доларів США, що станом на день подання позовної заяви складає 2 050 757, 97 грн., судові витрати 30761,37 грн. У разі неявки відповідача, просили розглянути справу за відсутності представника банку та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.11.2015 року відкрито провадження у справі, а 16.12.2015 року ухвалене заочне рішення, яке скасоване за заявою відповідача ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2018 року, призначено підготовче засідання у справі на 12.12.2018 р.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 грудня 2018 року підготовче засідання у справі відкладено, замінено позивача Публічне акціонерне товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на правонаступника Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № RОНРGК00000305 від 05.03.2008 р.

20.12.2018 року представником відповідача адвокатом Салівонським О.М. подано відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROHPGR00000305 від 05.03.2008 року в розмірі 30733,32 доларів США звернути стягнення на будинок належний ОСОБА_1 , площею 68,8 м.кв. та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, окрім того, в рахунок погашення боргу за вищевказаним кредитним договором в розмірі 22500,00 доларів США, АТ КБ «Приватбанк» звернув стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_1 . Як вбачається з інформаційної довідки власником вищевказаного нерухомого майна є банк, підставою виникнення права власності був іпотечний договір. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, комісією та пенею, зі зміною строку виконання основаного зобов`язання є необґрунтованими.

28.12.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

29.12.2018 року представником позивача на виконання ухвали суду від 12.12.2018 року надано розрахунок заборгованості.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2019 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання та підготовче судове засідання відкладено.

17.01.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив у якому, зокрема, зазначено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № ROHPGR00000305 від 05.03.2008 року виконав, надав відповідачу кошти, а відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Крім того, позивач зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, банк зазначає, що раніше ухвалене рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє відповідача відповідальності за взяті зобов`язання за договором. Станом на сьогоднішній день за договором рахується заборгованість, відповідачем не надані докази належного виконання умов кредитного договору. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позовні вимоги банку.

20.02.2019 року представником позивача подано уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24835,15 доларів США, з них 10547,42 долара США заборгованість, 13738,71 долар США відсотки, 540,02 грн. комісія. Просили стягнути судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2019 року закрито підготовче провадження у справ, справу призначено до судового розгляду.

Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи.

Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

05.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ROHPGR00000305, відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 22500,00 доларів США на термін до 05.03.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконано, а ОСОБА_1 тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 08.02.2019 року має заборгованість в загальній сумі 24835,15 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1794,01 долари США., заборгованості по відсоткам за користування кредитом (тіло кредиту) в сумі 10547,42 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 13738,71 доларів США, заборгвоаності по комісії за користування кредитом в сумі 549,02 долари США.

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.07.2009 року по справі №2-19/2009 р. за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та виселення, позовні вимоги задоволено (арк. справи 83-84), але рішенням апеляційного суду Рівненської області від 04.02.2010 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказане заочне рішення скасовано. В задоволенні позову ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та виселення відмовлено. Судове рішення набрало законної сили 04.02.2010 року (арк. справи 85-86).

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2011 року по справі №1718/2-173/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу за кредитом, позовні вимоги задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 березня 2008 року № ROHPGR00000305 в розмірі 30733,32 доларів США, звернуто стягнення на будинок належний ОСОБА_1 загальною площею 68,80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Виселено відповідача ОСОБА_1 з вищевказаного будинку із зняттям з реєстраційного обліку. Рішення вступило в законну силу 14 квітня 2011 року (арк. справи 44-45). З позовом банк звернувся до суду 16.11.2010 року, що підтверджено актом прийому-передачі судових справ від 21.09.2010 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №149851582 від 17.12.2018 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований 15.09.2016 року за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер 191, виданий 05.03.2008 року видавник Овдіюк А.В. приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу (арк. справи 76-79).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у 2010 році ПАТ КБ «Приватбанк» визначив суми, що підлягають стягненню станом на 13.08.2010 року - з них визначив заборгованість за тілом кредитом в розмірі 19842,96 доларів США, процентів 5478,89 доларів США, комісії 175,15 доларів США, пені 3742,65 доларів США, 31,6 доларів США штрафу (фіксована частина) та 1461,98 доларів США (процентова ставка).

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись у 16 листопада 2010 року із позовом до ОСОБА_1 про дострокове повернення суми кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Оскільки банк предмет іпотеки не продав, як пояснила в судовому засіданні представник банку, банк зареєстрував у 2016 році за собою право власності на предмет іпотеки, здійснивши оцінку предмету іпотеки та на вказану суму зменшив заборгованість. Представник банку звертав увагу суду на те, що оцінка предмета іпотеки відповідачем не оспорюється.

З розрахунку заборгованості (арк. справи 126-129) вбачається, що банком зменшено залишок простроченої суми заборгованості 07.11.2016 р., Тобто, після реєстрації 15.09.2016 р. права власності на предмет іпотеки за банком, залишилося непогашеною сума за тілом кредиту - 10547,42 доларів США (залишок поточної заборгованості 4745,38 + прострочена заборгованість 5802,04 доларів США).

Таким чином, суд вважає обґрунтованою банком наявність заборгованості за тілом кредиту саме на таку суму. Право на нарахування відсотків, комісії у банку припинилося 16.11.2010 р.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

У законі для окремих видів вимог може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачене збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін.

За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків, винагороди, неустойки за кредит ним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (пункт 5.5).

Звернувшись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 16.11.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк», який Сарненським районним судом Рівненської області вирішено 01 березня 2011 року, використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови та строк виконання основного зобов`язання.

Про порушення своїх прав, а саме, що вартість предмету іпотеки є меншою ніж сума заборгованості банк повинний був дізнатися при зверненні стягнення на предмет іпотеки, рішення набуло законної сили 14 квітня 2011 року. Оскільки строк повернення кредиту був фактично змінений, строк позовної давності на повернення суми, що не була погашена зверненням стягнення на предмет іпотеки становить 5 років.

З цим позовом банк звернувся 06.11.2015 р. та позивачем вказаний строк не пропущений, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій (арк. справи 48) звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а тому позивачу частково підлягає компенсації судового збору за рахунок держави, в сумі 17697,02 гривень, враховуючи часткове задоволення позову (42,47%).

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Рішення в повному обсязі складене 03 лютого 2020 року.

На підставі ст. 81, 82, 141, 258, 264-265, 353-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, місцезнаходження юридичної особи: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ROHPGR00000305 від 05.03.2008 року у вигляді тіла кредиту в розмірі 10547,42 доларів США (десять тисяч п`ятсот сорок сім доларів США сорок два цента США).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Акціонерному товариству комерційний банк ПриватБанк () компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу судового збору, у розмірі 17697,02 грн. (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім грн. дві коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус