ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

18 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 2-6386/08

провадження № 22-ц/818/6306/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Гайдаренко Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року в складі судді Грищенко І.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

У С Т А Н О В И В :

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (літ В-2, загальною площею 376,0 кв.м, житлова площа 106,1 кв.м).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «В-2», загальною площею 376 кв.м, житловою площею 106,1 кв.м з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з судовим рішенням, 2 березня 2020 року Гайдаренко Л.О., яка діє в інтересах Харківської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку в обґрунтування якого зазначає, що копію оскаржуваного рішення суду ХМР не отримувала та не знала про його існування. З рішенням суду від 26.08.2008 року представник ХМР ознайомився 19.11.2020 року.

Пунктом 13 Перехідних положень до ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення ) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Нормою ч. 1 ст. 127 ЦПК України врегульовано питання поновлення процесуальних строків, за якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що про існування оскаржуваного рішення суду від 26.08.2008 не знала, лише 19.11.2020 року представник ХМР ознайомився з матеріалами справи.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду постановлено 26 серпня 2008 року в присутності представника Харківської міської ради Бабича О.Є.

На а.с. 33 міститься довіреність, якою Харківська міська рада уповноважила Бабича О.Є. представляти інтереси Харківської міської ради.

На а.с. 34 міститься протокол судового засідання від 26 серпня 2008 року, з якого вбачається, що представник ХМР Бабич О.Є. приймав участь у судовому засіданні.

Отже, вважати, що Харківська міська рада не була обізнана про існування рішення суду та не мала можливості оскаржити у визначений законом строк рішення суду не можна.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Усталеною практикою Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Законом чітко визначено щодо відсутності підстав для поновлення строку у випадку подачі скарги після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, окрім двох випадків, які у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки представник ХМР особисто був присутній в судовому засідання, а обставин непереборної сили ним не зазначено.

Таким чином, у даному випадку відсутні законні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, і вже сплив визначений ч. 2 ст. 358 ЦПК України річний строк, який припинив можливість поновити цей строк.

Враховуючи викладене, слід відмовити представнику Харківської міської ради Гадаренко Л.О. у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Одним із фундаментальних аспекту принципу верховенства права, ст. 10 ЦПК України, є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, яких у даному випадку не встановлено.

Відмова у відкритті апеляційного провадження у даному випадку не обмежує право учасника справи на доступ до суду, оскільки таке обмеження права на апеляційне оскарження передбачено законом, і є пропорційним його легітимній меті дотримання принципу правової визначеності.

Керуючись ч. 4 ст. 357, ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Гайдаренко Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року в складі судді Грищенко І.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2020 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді - С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук