Справа № 740/3899/20
Провадження № 2/740/1267/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

установив:

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі ј частини доходу відповідача до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2018 року. Під час шлюбу з відповідачем у них народилася дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося, позивачка була вимушена забрати дитину і поїхати від нього. Зазначила, що відповідач не бажає працювати і заробляти гроші на утримання сім`ї, живе на соціальну допомогу по безробіттю, соціальну допомогу на дитину і гроші батьків позивачки. Відповідач не створив належних умов проживання в квартирі його матері, в якій панує антисанітарія (бруд, таргани тощо). Відповідач має задовільний стан здоров`я, працювати не бажає, утриманців не має, іншим особам аліменти не сплачує.

Позивачка на теперішній час ніде не працює, так як дочка ще маленька і досі перебуває на грудному харчуванні. Вона та дитина мають задовільний стан здоров`я. У свою чергу відповідач не переймається матеріальним забезпеченням достатнього рівня проживання дитини, матеріальну допомогу на утримання в добровільному порядку надавати не бажає.

Оскільки позивачці важко самій матеріально забезпечувати всім необхідним дочку, їй допомагають тільки її батьки, то вона вважає, що відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на її утримання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 11-00 год. 16 листопада 2020 року.

16 листопада 2020 року у зв`язку із неявкою відповідача судове засідання у справі відкладено на 11-00 год. 18 грудня 2020 року.

У судове засідання 18 грудня 2020 року позивачка не з`явилася. Представник позивачки адвокат Середа Д. А. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивачки.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду відзив на позов, в якому просив проводити засідання за його відсутності, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, як щодо стягнення аліментів на утримання дружини, так і щодо компенсації судових витрат у сумі 2000,00 грн, повністю не погоджуючись з обставинами, наведеними позивачкою у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що під час спільного проживання він весь час працював і забезпечував сім`ю, хіба що під час карантину перебував на обліку в Центрі зайнятості, але підробляв на приватних роботах. Твердження позивачки, що він живе на соціальну допомогу по безробіттю, соціальну допомогу на дитину і гроші її батьків, і не хоче працювати не відповідають дійсності.

Крім цього, зазначив, що позивачка приховала те, що в Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області знаходиться цивільна справа про стягнення з ного аліментів на дитину, і він повністю погоджується з тим, що відповідно до законодавства України на дитину він зобов`язаний платити. Але згідно зі ст. 84 СК України аліменти на дружину призначаються, якщо чоловік має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. Зауважив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Оскільки він буде платити аліменти на утримання дитини, а це 1/4 частини його доходів, крім того, з ним проживає його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є непрацездатною особою, отримує пенсію в розмірі 2400,00 грн, і має низку хвороб, на підтвердження чого надав медичну документацію. Вважав помилковими твердження позивачки про те, що він не має нікого на утриманні. Разом з цим зазначив, що отримує мінімальну заробітну платню, з якої потрібно не тільки утримувати матір, а й оплачувати комунальні послуги, купувати продукти та одяг і т. п. Крім цього, заперечив проти стягнення з нього 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пославшись на те, що позивачка не надала жодного документа на підтвердження цих витрат.

У відповіді на відзив позивачка та її представник зазначили, що доводи відповідача здебільшого стосуються не позовних вимог, а питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Називаючи доводи позову брехнею, відповідач не спростував їх належними і допустимими доказами. Що стосується матеріального стану відповідача та його можливостей сплачувати аліменти на утримання дружини, то його доводи не заслуговують на увагу, виходячи з того, що у відзиві на її позов про розірвання шлюбу відповідач зазначає, що він утримував сім`ю, постійно працював і на цей час працює. До відзиву на позов про розірвання шлюбу відповідач навіть долучив копію своєї трудової книжки, відповідно до останнього запису в якій він з 10 вересня 2020 року офіційно працевлаштований. Відповідач не долучив до свого відзиву належного доказу свого матеріального становища. Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати також нічим не підтверджені. До відзиву на позов про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відповідачем не долучено достатніх, допустимих і належних доказів на спростування позовних вимог. До позову був доданий ордер на підтвердження повноважень представника, виданий на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Після ознайомлення зі змістом відзиву відповідача позивачка та її представник долучили до матеріалів справи документи про наявність витрат на професійну правничу допомогу і наполягають на їх стягненні з відповідача. До відповіді на відзив додано, зокрема, копію трудової книжки відповідача, в якій міститься запис про те, що він 10 вересня 2020 року прийнятий на посаду слюсара-ремонтника до ТОВ «МІК».

Частиною 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що 27 червня 2018 року сторони зареєстрували шлюб в Марганецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 99.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дитина дочка ОСОБА_5 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, як у міжнародному, так і в національному законодавстві закріплено принцип справедливого судового розгляду спору.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст. 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

За правилами ч. 1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ від 26 лютого 1993 року № 146).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач є працездатною особою, яка має змогу надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що на утриманні відповідача перебуває його мати ОСОБА_4 у справі немає.

Разом з цим суд враховує, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має змогу надавати допомогу у визначеному нею розмірі.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів достатнім та справедливим за конкретних обставин справи.

При ухваленні рішення суд відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 квітня 2018 року у справі № 523/12340/16-ц (провадження № 61-3629св18), від 05 листопада 2018 року у справі № 522/19526/16-ц (провадження № 61-20998св18), від 19 січня 2018 року у справі № 541/1208/16-ц (провадження № 61-423св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 742/722/17 (провадження № 61-27603св18), у подібних правовідносинах.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України с удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позов задоволено частково, а саме на 50 %, то в порядку розподілу судових витрат суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн (50 % від 840,80 грн сума судового збору за подання позову до суду).

Крім цього, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (50 % від 2000,00 грн).

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 14 вересня 2020 року.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 22 грудня 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко