Постанова

Іменем України

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 554/17799/14-ц

провадження № 61-10944св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -колективне підприємство «Краса і мода»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу колективного підприємства «Краса і мода» на рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 04 лютого 2016 року у складі судді Андрієнко Г. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року у складі колегії суддів: Любов О. А., Панченко О. О., Одринської Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до колективного підприємства «Краса і мода» (далі - КП «Краса і мода») про відшкодування збитків від інфляції, стягнення 3 % річних від простроченої суми, упущеної вигоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що 06 грудня 2005 року між приватним підприємством «Універсальна компанія «Фенікс» (далі - ПП «Універсальна компанія «Фенікс») та КП «Краса і мода» укладений договір купівлі-продажу майна, відповідно до умов якого КП «Краса і мода» продало шляхом передачі у власність нерухоме майно (нежитлові приміщення).

Згідно з квитанцією від 29 грудня 2007 року № 1 ПП «Універсальна компанія «Фенікс» на поточний рахунок КП «Краса і мода» були сплачені грошові кошти в розмірі 502 386 грн, як оплату заборгованості за договором купівлі- продажу. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2014 року ПП «Універсальна компанія «Фенікс» уступило ОСОБА_1 право вимоги до КП «Краса і мода» коштів у розмірі 502 386 грн, сплачених згідно з квитанцією від 29 грудня 2007 року № 1. При цьому ОСОБА_1 передане право належного виконання всіх зобов`язань, стягнення штрафних санкцій, збитків, заподіяних невиконанням зобов`язань.

Згідно з рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року у справі № 554/12308/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Краса і Мода», третя особа - ПП «Універсальна компанія Фенікс», про стягнення безпідставно набутих коштів задоволено та стягнуто з КП «Краса і мода» на користь ОСОБА_1 501 386 грн, а також солідарно стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та КП «Краса і мода» 1 000 грн.

На момент звернення до суду наявний факт безпідставного користування відповідачем грошовими коштами починаючи з 20 травня 2008 року, які він зобов`язаний повернути.

У зв`язку із вищезазначеним у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення отриманих коштів, і відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) він зобов`язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення та збитки від інфляції.

Ураховуючи вище викладене та уточнивши позовні вимоги (заява про збільшення позовних вимог від 08 грудня 2015 року), ОСОБА_1 просив суд стягнути з КП «Краса і мода» збитки від інфляції в сумі 529 169,27 грн, 108 372,38 грн - 3 % річних від простроченої суми та збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 276 710,34 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Краса і мода» на користь ОСОБА_1 в межах строку позовної давності борг з урахуванням індексу інфляції (збитки від інфляції) в сумі 231 240,86 грн, 3 % річних від простроченої суми в сумі 53 189,24 грн, а всього - 284 430,11 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Суд врахував правові висновки Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12.

Вирішуючи питання стягнення упущеної вигоди, вважав позовні вимоги в цій частині безпідставними.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09 серпня 2016 року апеляційну скаргу КП «Краса і мода» задоволено. Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року в частині відшкодування збитків від інфляції, стягнення 3 % річних від простроченої суми скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Краса і мода» про відшкодування збитків від інфляції, стягнення 3 % річних від простроченої суми відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що положення статті 625 ЦК України поширюються на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду та виникло на підставі договірних відносин. Оскільки грошові кошти набуті КП «Краса і мода» внаслідок їх помилкового перерахування позивачем, тобто позадоговірним шляхом та без належної правової підстави, стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами має відбуватись на підставі статті 536 ЦК України. Апеляційним судом враховано правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15.

У іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 09 серпня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного суду у своїй постанові зазначила, що висновки апеляційного суду про неможливість застосування до спірних правовідносин, які не є договірними, положень статті 625 ЦК України є помилковими. Крім того суд апеляційної інстанції не перевірив правомірність наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, передчасно вважаючи відсутніми підстави для задоволення позову.

Також колегія суддів Верховного суду звернула увага апеляційного суду на необхідність врахування під час нового розгляду правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18) щодо застосування статті 625 ЦК України.

Окрім того, апеляційний суд зобов`язано встановити момент виникнення у позивача права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу КП «Краса і мода» задоволено частково.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат змінено.

Змінено суми грошових коштів, що підлягають стягненню з КП «Краса і мода» на користь ОСОБА_1 : з 231 240,86 грн (інфляційні втрати) до 241 892,81 грн, з 53 189,24 грн (три відсотки річних) до 12 835,17 грн, а всього стягнуто 254 727,98 грн.

Стягнуто з КП «Краса і мода» на користь держави 1 759,04 грн за подачу ОСОБА_1 позову до суду, 428,74 грн за подачу апеляційної скарги, а всього стягнуто 2 187,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1894,96 грн за подачу позову до суду, 461,88 грн за подачу КП «Краса і мода» апеляційної скарги, а всього стягнуто 2 356, 84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Краса і мода» 1622,59 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд виходив з того, що оскільки рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів набрало законної сили 22 вересня 2014 року на підставі ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2014 року, то відповідно у відповідача виник обов`язок з повернення (сплати) стягнутих грошових коштів саме з цієї дати.

Також апеляційним судом враховано, що відповідачем у межах виконавчого провадження з примусово виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року сплачено заборгованість у сумі 304 698, 29 грн.

Перевіряючи правильність розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд керувався висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 березня 2019 року (справа № 577/5360/15-ц).

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

31 травня 2019 року КП «Краса і мода» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 04 лютого 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з КП «Краса і мода» на користь ОСОБА_1 збитки від інфляційї в сумі 139 622,76 грн, 3% річних у сумі 10 470,31 грн, а всього 150 093, 07 грн, та вирішити питання судових витрат.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки суддів є необґрунтованими, оскільки суперечать доказам наявних в матеріалах справи.

Дата початку перебігу строку нарахування збитків від інфляції та 3% річних встановлена судом апеляційної інстанції з порушенням положень статті 253 ЦК України, відповідно до якої, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події, з якої пов`язано його початок, що призвело до необґрунтованого збільшення нарахованої судом суми 3% річних.

Оскільки КП «Краса і мода» сплатило на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 326 409,33 грн, суд апеляційної інстанції здійснив розрахунок компенсаційних втрат не врахувавши строки та суми сплачених відповідачем коштів, що вплинуло на невірне визначення суми заборгованості в кожному з періодів нарахування збитків від інфляції та 3% річних, що призвело до завищення нарахованих судом компенсаційних втрат на 104634,91 грн.

В оскаржуваній постанові апеляційний суд здійснив розрахунок компенсаційних втрат, виходячи з одинадцяти періодів, однак судом не зазначено підстави визначення дати початку та закінчення кожного періоду. Визначені судом періоди, розмір заборгованості, дата та суми проведених відповідачем часткових оплат не відповідають доказам, наявних в матеріалах справи та дослідженим судом.

Доводи інших учасників справи

24 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанцій забезпечили повний і всебічний розгляд справи й ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а доводи скарги висновків суду не спростовують. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного суду від 18 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Октябрського районного суду міста Полтави.

Клопотання КП «Краса і мода» про зупинення виконання рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції задоволено.

Зупинено виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року та виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ТРЕТЬОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги КП «Краса і мода» на рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 04 лютого 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведенні у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст обставин справи

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року у справі № 554/12308/13-ц поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду; позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Краса і Мода», третя особа - ПП «Універсальна компанія Фенікс», про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , КП «Краса і Мода» на користь ОСОБА_1 1 000 грн, стягнуто з КП «Краса і Мода» на користь ОСОБА_1 501 386 грн.

Указаним рішенням встановлено, що грошові кошти у розмірі 501 386 грн згідно з квитанцією від 29 грудня 2007 року № 1 були помилково сплачені ПП «Універсальна компанія «Фенікс» на поточний рахунок КП «Краса і мода», як оплата заборгованості за договором купівлі-продажу майна від 06 грудня 2005 року.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20 травня 2008 року у справі (№ 16/384) за позовом ПП «Універсальна компанія «Фенікс» до КП «Краса і мода» про стягнення коштів встановлено, що помилково сплачені кошти знаходяться на рахунку КП «Краса і мода», що не заперечується останнім.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2014 року ПП «Універсальна компанія «Фенікс» передав/уступив позивачу право вимоги до КП «Краса і мода» щодо грошових коштів у розмірі 502 386 грн, сплачених згідно з квитанцією від 29 грудня 2007 року № 1. При цьому позивачу передане право вимоги на належне виконання всіх зобов`язань, стягнення санкцій (штрафи, пені, відсотки, неустойки, збитки тощо), заподіяні невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язань.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої, п`ятої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, рішення суду про стягнення грошових коштів (у тому числі і безпідставно отриманих) породжує грошове зобов`язання між боржником та стягувачем.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судами, та вбачається з матеріалів справи між сторонами спору склалися відносини, за яких спірні кошти, отримані відповідно до квитанції від 29 грудня 2007 року № 1, зберігалися у відповідача без достатньої правової підстави. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2014 року, стягнуто з КП «Краса і Мода» на користь ОСОБА_1 501 386 грн.

Отже, враховуючи те, що зобов`язання між сторонами встановлено вищезазначеними рішеннями, а відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України, та нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині періоду та розміру нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд висновки колегії суддів Верховного суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у даній справі, а також суд врахував погашення відповідачем заборгованості у розмірі 304 698, 29 грн у межах виконавчого провадження з примусово виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 червня 2014 року.

Доводи касаційної скарги, що КП «Краса і мода» сплатило на користь позивача грошові кошти саме у сумі 326 409,33 грн не містять свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи містяться тільки квитанції щодо часткового погашення заборгованості від 05 листопада 2014 року на суму 179 409, 33 грн (т. 1 а.с 106-107), від 30 січня 2015 року на загальну суму 12000, 00 грн (т. 1 а.с 108), від 27 лютого 2015 року на загальну суму 20 000, 00 грн (т. 1 а.с 109). Доказів, щодо іншої частини коштів, які сплачені відповідачем, матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції здійснив розрахунок компенсаційних втрат не врахувавши строки та суми сплачених відповідачем коштів, що вплинуло на невірне визначення суми заборгованості в кожному з періодів нарахування збитків від інфляції та 3% річних, що призвело до завищення нарахованих судом компенсаційних втрат на 104634,91 грн, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують правильність оскаржуваного судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції невірно здійснено розрахунки збитків від інфляції та 3% річних, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Правила вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Отже, КП «Краса і мода» не позбавлено права звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про виправлення арифметичної помилки у судовому рішенні, що передбачено статтею 269 ЦПК України, а саме щодо розміру збитків від інфляції та 3% річних.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 04 лютого 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга, підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює дію рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу колективного підприємства «Краса і мода» залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтава від 04 лютого 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат залишити без змін.

Поновити дію рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2016 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко