ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АСК «Омега» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «АСК «Омега» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи посилаючись на те, що 31.01.2018 року в м. Фастові по вул. Київська, неподалік будинку №32, водій ОСОБА_2 , керуючись транспортним засобом FIAT 224L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи неуважним, не врахувавши дорожню обстановку, не виявив пішохода ОСОБА_1 , яка в межах пішохідного переходу перетинала проїжджу частину, де здійснив на неї наїзд, внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу FIAT 224L була застрахована в «АСК «Омега». 04.06.2018 року позивачем до відповідача була подана заява про настання страхового випадку та заява про виплату страхового відшкодування та 01.07.2019 року позивачем була направлена заява про доплату страхового відшкодування. Також позивач зазначає, що поданою заявою на виплату страхового відшкодування представником позивача було заявлено вимогу щодо відшкодування шкоди, що пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим у зв`язку з тим, що: з 29.05.2018 року по 29.05.2019 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності; 01.06.2019 року позивач був переглянутий травматичною МСЕК та їй було встановлена ІІІ група інвалідності з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року, відповідні підтверджуючі документи, що вимагаються чинним законодавством України були надані відповідачу разом із заявою про виплату страхового відшкодування. Середньомісячний заробіток позивача за останні три місяці до ДТП склав 8 698,38 грн., що є меншим ніж п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Отже, розмір обчислюється згідно ч. 1 ст. 1197 ЦКУ розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за формою: 1). 3 723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати - МЗП)* 5 (п`ятикратний розмір МЗП) = 18 615,00 грн.; 18 615,00 грн.*12 міс. (термін встановлення інвалідності) = 223 380,00 грн.; 223 380,00 грн.*60% (втрата працездатності, ІІІ гр. інвалідності за період з 29.05.2018 року по 29.05.2019 року)=134 028,00 грн. 2). 3 723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати - МЗП)* 5 (п`ятикратний розмір МЗП) = 18 615,00 грн.; 18 615,00 грн.*12 міс. (термін встановлення інвалідності) = 223 380,00 грн.; 223 380,00 грн.*60% (втрата працездатності, ІІІ гр. інвалідності за період з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року)=134 028,00 грн. Разом: 134 028,00 грн. + 134 028,00 грн. = 268 028,00 грн. Ліміт відповідальності відповідача за полісом АМ/3220586, обмежується сумою 200 000,00 грн. 15.01.2019 року відповідачем було сплачено страхового відшкодування в розмірі 150 000,00 грн. Отже, 200 000,00 гривень (ліміт відповідальності за полісом АМ/3220586) - 150 000,00 гривень (фактично сплачене страхове відшкодування) = 50 000,00 гривень (невиконання зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування). Крім цього, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за періоди 29.09.2019 року по 29.11.2019 року складає 2 887,67 грн. та відсотки за користування грошовими коштами за періоди 29.09.2019 року по 29.11.2019 року складає 254,79 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму належного страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 гривень, суму подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 2 887,67 гривень, суму 3% річних в розмірі 254,79 гривень, а також судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 11 300,00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

16.01.2020 року, через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що 11.01.2019 року позивач та відповідач досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування в розмірі 150 000,00 грн., страхове відшкодування включає: витрати, пов`язані із лікуванням, згідно кошторису - 12 272,75 грн.; витрати, пов`язані із стійкою втратою працездатності - 134 028,00 грн.; моральна шкода - 7 315,79 грн. та зменшено суму до 150 00,00 грн. у зв`язку із укладенням договору про врегулювання страхового випадку від 11.01.2019 року. Відшкодування було виплачено позивачу до 21.01.2019 року, вказаний факт не заперечується позивачем. Крім цього, у позовній заяві позивач заявляє вимоги про подвійне стягнення витрат, пов`язаних із стійкою втратою працездатності, однак вказана вимога суперечить вимогам ст. 26 Закону та не може бути задоволена, оскільки п. 26.2. цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, становить: у разі встановлення ІІІ групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. 26.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п. 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у п. 26.2 цієї статті. Отже, відповідачем виплачено страхове відшкодування позивачу з дотриманням порядку та строків, передбачених Законом, тому у задоволення позовних вимог позивача просив відмовити.

24.01.2020 року через канцелярію суду надійшла Відповідь на відзив, де позивачем зазначалося, що посилання відповідача на те, що 11.01.2019 року, позивач погодився не висувати у майбутньому претензії після виплати страхового відшкодування є безпідставними, оскільки таке зобов`язання прямо суперечить принципам ч. 3 ст. 4 ЦПК України. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року продовжений строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, електронною поштою на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на які посилаються сторони, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час судового розгляду справи, встановлено, що згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2018 року клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності задоволено, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у відповідності до ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою /а.с.10-11/.

Як вбачається зі змісту ухвали, 31.01.2018 року близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем FIAT 224L, реєстраційний номер НОМЕР_1 в темну пору доби, рухався по проїзній частині вул. Київська в м. Фастові Київської області в напрямку виїзду до центра міста, будучи неуважним, не врахувавши дорожню обстановку, не виявив пішохода ОСОБА_1 , яка в межах пішохідного переходу, з права на ліво перетинала проїжджу частину, де здійснив на неї наїзд, внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки FIAT 224L була застрахована відповідачем «АСК «Омега».

Згідно довідки МСЕК від 29.05.2019 року позивачу ОСОБА_1 , первинно була встановлена ІІІ група інвалідності з 29.05.2018 року по 29.05.2019 року, причина інвалідності: загальне захворювання ДТП /а.с.3/.

При переогляді, 01.06.2019 року ОСОБА_1 , повторно була встановлена ІІІ група інвалідності з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року, причина інвалідності: загальне захворювання ДТП /а.с.4/.

30.07.2019 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до відповідача ПАТ «АСК «Омега» з заявою про виплату страхового відшкодування, що пов`язана з стійкою втратою працездатності, згідно п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а.с.5/.

Згідно з частиною першою пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 26.1 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втрати працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Ліміт відповідальності відповідача за полісом АМ/3220586, обмежується сумою 200 000,00 гривень.

Відповідачем ПАТ «АСК «Омега» позивачу ОСОБА_1 було здійснено страхове відшкодування в розмірі 150 000,00 гривень, що підтверджується Договором №712-11374 про врегулювання страхового випадку за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.01.2019 року /а.с.31/.

Отже, 200 000,00 гривень (ліміт відповідальності за полісом АМ/3220586) - 150 000,00 гривень (фактично сплачене страхове відшкодування) = 50 000,00 гривень (невиконання зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування).

Отже, враховуючи зміст приведених норм, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві страхове відшкодування (за винятком уже сплаченого) в розмірі 50 000,00 гривень.

При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивач у заяві на виплату, погодився не висувати у майбутньому претензії після виплати страхового відшкодування, оскільки таке зобов`язання прямо суперечить приписам ч. 3 ст. 4 ЦПК України.

Крім того, такі положення заяви на виплату страхового відшкодування жодним чином не можуть слугувати доказом погодження позивачем встановленого страховиком розміру страхового відшкодування.

Відповідно до п 36.2 статті 36 Закону встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 29.09.2019 по 29.11.2019 включно в розмірі 2 887,67 гривень ґрунтується на Законі, а тому теж підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 254,79 гривень за порушення ним грошового зобов`язання прямо передбачено Цивільним Кодексом.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовної заяви в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11 300 гривень, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 уклала Договір про надання юридичних послуг, юридичний супровід та представництво від 10 жовтня 2018 року з адвокатом Черняєвим О.С. /а.с.19/.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства, представник позивача на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги не надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера, а також не надав суду доказів виконаних ним робіт, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, доказів які б свідчили про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі.

Таким чином, суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката Черняєва О.С. не підтверджено документально, тому підстави для їх стягнення відсутні.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «АСК «Омега» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «АСК «Омега», місцезнаходження: м. Київ, вул. Обсерваторна, 17а, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , суму належного страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.), суму подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 2 887,67 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят сім грн. 67 коп.), суму 3% річних в розмірі 254,79 грн. (двісті п`ятдесят чотири грн. 79 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.04.2020.

Суддя Л.М.Ковалевська