справа № 489/3227/19
провадження №2/489/321/20
17 квітня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
У червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Проте, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, на підставі якого спадкове майно належало спадкодавцю. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх справ.
Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 21.06.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які позивач усунула 12.07.2019.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 08.04.2020 на 09:40 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач свого представника у судове засідання не направив, причини його неявки не повідомив, правом на надання відзиву не скористався.
Третя особа причини своєї неявки не повідомив та правом на подання письмових пояснень не скористався.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 03.11.1999 згідно з розпорядженням від 01.11.1999 №810, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .
Згідно угоди про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 02.08.2001, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В., ОСОБА_3 належить 1/6 частка вищевказаної квартири.
01.10.2001 ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , та ОСОБА_7 обміняли 3/6 частки вищевказаної квартири на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №2-863 від 11.11.2000. Зазначений договір міни рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2006 було визнано дійсним.
Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2006 за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Право власності ОСОБА_3 на 2/3 частки спірної квартири, також підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна №179503380 від 03.09.2019.
Таким чином, судом встановлено що ОСОБА_3 на праві власності належить 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис за № 290. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .
Судом досліджено копію спадкової справи № 17/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів вказаної спадкової справи, позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого двоюрідного брата, що підтверджується її заявою від 15.04.2019. Згідно заяви ОСОБА_2 від 24.04.2019, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_3 на користь позивача.
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова О.С. від 12.08.2019 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 частки спірної квартири у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вказану частку квартири, та роз`яснено позивачу її право звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень частини 2 статті 1220, частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.
Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У пункту 3.1 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
За такого, враховуючи, що позивач, яка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , що прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не може реалізувати своє право на оформлення спадщини за законом в позасудовому порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину,встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
третя особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Повний текст судового рішення складено 17.04.2020.
Суддя І.В.Коваленко