Ухвала

21 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 369/11060/17

провадження № 61-6084ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Отроша Володимира Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року в справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити її, захистивши порушене право; визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 січня 2010 року № 273 та від 12 грудня 2012 року № 3431; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5036; ОСОБА_3 - земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5035; ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5037; ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5038; ОСОБА_5 - земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5041, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року (повний текст якої складено 11 березня 2020 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_16 задоволено частково. Апеляційну скаргу прокурора Київської області задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 січня 2010 року № 273 та від 12 грудня 2012 року № 3431. Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5036; ОСОБА_3 - земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5035; ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5037; ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5038; ОСОБА_5 - земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5041, які розташовані в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

02 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Отроша В. М. про відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 11 875,54 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником подані до Верховного Суду 14 квітня 2020 року. Вимоги ухвали заявником виконано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. вказав, що суди не врахували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 372/1387/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 648/2419/13-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 910/23062/17.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. вказав, що у подібних спорах завжди є певний конфлікт інтересів у правозастосування принципів «належного урядування» та «пропорційності». Суду слід у кожній конкретній справі на підставі безпосередньо встановлених обставин та фактів за власною оцінкою ухвалювати рішення яке б відповідало справедливій рівновазі між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини. На сьогодні відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права в подібних правовідносинах у сукупності з наведеними принципами.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. вказав, що суди не взяли до уваги і не дали оцінки всім зібраним у справі доказам, зокрема листам КДП «Київгеоінформатика», а також встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки викладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, цивільну справу № 369/11060/17 витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. заявив клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявивши клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Отрош В. М. не вказав достатніх підстав, не навів аргументів та не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання судового рішення, зокрема документів про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

При цьому Верховним Судом взято до уваги, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, було зупинено дію оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Враховуючи, що заявником не наведено достатніх підстав і не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Отроша Володимира Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Отроша Володимира Михайловича про зупинення виконання судового рішення.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов