Справа № 310/1173/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час, в обґрунтування якого вказує на те, що з вересня 2012 року по вересень 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . У цей період часу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але спільно вони не мешкали, в утриманні та вихованні дитини ОСОБА_2 не приймав участі з народження дитини та не приймає і зараз.

Судовим наказом з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.04.2018 року і до досягнення повноліття дитини.

Але за період часу з вересня 2013 року і до часу стягнення аліментів за судовим наказом, тобто до 2018 року, відповідач аліменти не сплачував, утримання дитини не здійснював. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти та здійснювати утримання доньки, але ОСОБА_2 ухилявся від їх сплати.

Посилаючись на ч.2 ст.191 СК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, за минулий час, за період з 01.09.2013 року і до 20.04.2018 року.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 16.04.2020р.

Позивач у судове засідання не з`явилася. 15.04.2020 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка повернулася з відміткою « адресат відсутній». Відповідно до приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, є днем вручення судової повістки цій особі.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини ( а.с.4).

У позовній заяві позивач вказує на те, що вона проживала спільно з відповідачем до вересня 2013 року. У 2018 році судом був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.04.2018 року і до досягнення повноліття дитини. Проте копії судового наказу позивачем суду не надано.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з 01.09.2013 року до 20.04.2018 року, посилаючись на те, що відповідач у цей час не надавав їй матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча вона неодноразово зверталася до нього з проханням сплачувати їй аліменти.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

У даному випадку, ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. За таких підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ч.2 ст.191 СК України, ст. ст. 4,5,12,13, 81, 223, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Суддя І. П. Прінь