РІШЕННЯ
17 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря судового засідання Тимченко А.В., розглянувши, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмили Олександрівни, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_3 про визнання недійсним та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідоцтва про право власності та реєстраційний запис об`єкту житлової нерухомості, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Л.О., треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_3 про визнання недійсним та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідоцтва про право власності та реєстраційний запис об`єкту житлової нерухомості, в обґрунтування якого зазначила наступне.
Таким чином, така підстава для виникнення права власності на 187,6 кв.м. частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , як декларація про готовність об`єкта до експлуатації не існує.
Так, державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок без документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, чим порушив вимоги частин першої, другої статті 376 Цивільного кодексу України.
16.08.2018 позивач звернулася до реєстратора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про скасування та вилучення з реєстру запису на цей об`єкт нерухомого майна. 04.09.2018 нею була отримана відповідь №К-0354 від 29.08.2018 де вказано, що скасування можливо лише в судовому порядку.
Ухвалою суду від 10.10.2018 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та розпочато у справі підготовче провадження.
Ухвалою суду від 06.02.2019 залучено до участі у вказаній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.
19.02.2019 на адресу суду від представника Департаменту реєстраційних послуг ЗМР надійшли пояснення, в яких зазначено, що дії державного реєстратора є законними та відповідають приписам чинного законодавства. Вважає, що предметом позову є спір про конкретне майно, але позивач вказує предметом позову саме оскарження реєстраційних дій посадової особи. Позивачем в обґрунтування підстав визначення способу правового захисту (оскарження дій реєстратора) не враховувано, що оскаржувані дії та рішення відповідачів стосуються саме права власності та іншого речового права на нерухоме майно. Також зазначено, що скасування реєстраційної дії неможливе без вирішення питання про правомірність правочину, на підставі якого така реєстраційна дія була проведена. Адже, ст.204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину та єдиний виняток з такої презумпції - визнання правочину недійсним. А абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що вимоги до реєстратора мають носити виключно похідний характер від спору про право власності на нерухомість. Тож, вважає, що згідно діючого законодавства, у тому числі ст. 19 ЦПК позивачем невірно обрано спосіб правового захисту. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.03.2019 залучено до участі у вказаній справі у якості третьої особи ОСОБА_3 .
12.04.2019 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
15.05.2019 на адресу суду від представника ОСОБА_3 адвоката Шостак А.П. надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких зазначено, що ОСОБА_3 є власником частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,6 кв.м., на підставі договору дарування від 13.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., про що здійснено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1210. З позовних вимог позивачки ОСОБА_1 не вбачається, які її права безпосередньо порушені. Посилання позивачкою на порушення її прав користування земельною ділянкою, з зазначенням відповідного судового рішення жодним чином не обґрунтовує заявлені в даній позовній заяві вимоги. Крім того, вважає, що позивач є неналежним заявником так, як не може звертатися до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, визнання недійсним та скасування реєстраційного запису, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно. При цьому, доказів, які свідчать про наявність підстав для відмови проведення державної реєстрації відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміні його технічних характеристик, а саме Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,6 кв.м., які передбачені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», станом на момент проведення реєстрації позивачем не надано. На момент державної реєстрації, а саме 27.04.2018, декларація про готовність об`єкта до експлуатації була чинною та не була скасована, що підтверджується доказами, яка надає сама позивачка. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
04.06.2019 на адресу суду від державного реєстратора Нікітенко Л.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
19.06.2019 на адресу суду від представника позивача найшла відповідь на відзив (заперечення) державного реєстратора Нікітенко Л.О., в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 31.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, на підставах зазначених у позовній заяві.
Відповідачем державним реєстратором Нікітенко Л.О. та представником Департаменту реєстраційних послуг ЗМР надано заяви, в яких вони просили розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують, з доводів викладених у поясненнях та інших поданих документах.
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гончаренко П.П. надано заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі, як надуманих по суті та необґрунтованих за змістом.
Представником ОСОБА_3 адвокатом Шостак А.П. надано заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін по справі, без проведення фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідачу ОСОБА_2 належала на праві спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 19.04.2018 державним реєстратором Нікітенко Л.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав (ДРРП) та внесено відповідний запис. (а.с.86-90). Державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, та при реєстрації було зазначено наступну площу: загальна площа: 95,1 кв.м., житлова площа: 47,2 кв.м., що відповідало даним до проведення реконструкції, відповідно до витягу з ДРРП від 25.04.2018 (а.с.82).
Листом від 29.08.2018 за №К-0354 Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_1 , у відповідь на її звернення від 16.08.2018, повідомлено, що підстав для скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно законодавством не передбачено. (а.с.10).
Відповідно до договору дарування від 13.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., за №1210, власником Ѕ частини житлового будинку, загальною площею 187,6 кв.м, житловою площею 116,2 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . (а.с.159-161).
Правовідносини виникли між позивачем і державним реєстратором з приводу виключення (скасування) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права від 19.04.2018 та від 25.04.2018, відповідно до яких збільшено площу нерухомого майна (вказаного житлового будинку) на 187,6 кв.м., з підстав відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, з підстав відсутності документу, що посвідчує збільшення загальної площі нерухомого майна, на момент реєстрації, та з підстав скасованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації (Наказ №52 від 22.06.2018), яку ДАБІ у Запорізькій області було скасовано після вчинення вказаних дії державним реєстратором. Інших підстав для скасування записів позовна заява не містить.
Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з ч. 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Частина 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
Відповідно до п. 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися, у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
Отже, для внесення змін щодо технічних характеристик нерухомого майна у результаті реконструкції, документ, який посвідчує речове право на земельну ділянку не вимагається.
При цьому, судом не встановлено збільшення земельної ділянки, у зв`язку із здійсненням вказаної реконструкції житлового будинку.
Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що на момент державної реєстрації, а саме 27.04.2018 декларація про готовність об`єкта до експлуатації була чинною та не була скасована, оскільки наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про скасування декларації про готовність об`єкта було винесено 22.06.2018.
Як встановлено, відповідно до даних ДРРП, на теперішній час право власності на спірний об`єкт нерухомості належить ОСОБА_3 , що свідчить про те що реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав, який оскаржується, не є актуальним.
Щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно, видане державним реєстратором Нікітенко Л.О., судом встановлено, що дане свідоцтво не видавалось і взагалі не існує, що підтверджується даними ДРРП. Крім того, у зв`язку зі змінами внесеними до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у 2016 році до повноважень державного реєстратора взагалі не входить видача свідоцтва про право власності.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.
Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.
Разом з тим, оскаржувані позивачем рішення (реєстраційні дії) не є самі по собі підставами для державної реєстрації права власності на майно за відповідачем чи іншими особами (стаття 27 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Суд констатує, що право власності на вищезазначене майно виникло на підставі відповідних правовстановлюючих документів, які на теперішній час є дійсними.
Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач в даному спорі просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, проте не заявляє жодних вимог щодо захисту майнових цивільних прав, а отже у суду відсутні підстави для поновлення та захищення прав позивача в даному спорі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18) після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію відповідного права.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 №79543762 (справа №755/9555/18), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом.
Також, аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц: «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача».
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмили Олександрівни, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_3 про визнання недійсним та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідоцтва про право власності та реєстраційний запис об`єкту житлової нерухомості - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач: державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Нікітенко Людмила Олександрівна ( м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 84);

Третя особа: Департамент реєстраційних послуг (м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 84);

Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя І.А. Крамаренко