Справа № 489/149/20
Номер провадження 2-др/489/5/20
15 квітня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (далі-відповідач) про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди
23 березня 2020 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем. В обґрунтування заяви посилається на те, що позивачем до завершення судових дебатів було заявлено, що остаточна сума витрат на правову допомогу, детальний опис робіт, виконаних адвокатом та докази їх оплати будуть надані ним в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Представник відповідача направив до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання мотивовано тим, що позивачем не надано заяву про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, підтримала заперечення викладені в клопотанні про зменшення витрат.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2020 позов ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди задоволено частково. Присуджено до стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 : - заборгованість по заробітній платі в сумі 59 846,23 грн.; - компенсацію за затримку розрахунку при звільненні 56 436,79 грн. з вирахуванням при сплаті податків та інших обов`язкових платежів; - компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Також присуджено до стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору та 4204 грн. витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи судом було стягнуто 4204 грн. витрат на правову допомогу, яка полягала у вивченні матеріалів, формуванні правової позиції, підготовки розрахунку, складання та подання позовної заяви до суду (а.с. 11).

У заяві 18.03.2020 представник позивача просить стягнути 6831,5 грн. витрат на правову допомогу, яка полягала у підготовці та поданні відповіді на відзив, участі в судових засіданнях 03.03.2020 та 12.03.2020, ознайомлення з матеріалами справи 11.03.2020 та вивчення додаткових доказів.

Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.01.2020 між ОСОБА_2 та адвокатом Ремешевським Є. А . укладено договір про надання правничої(правової) допомоги, за умовами якого адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, клієнту, а клієнт зобов`язаний оплатити вартість цих послуг та компенсувати (оплатити) витрати, пов`язані з виконанням його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у Договорі.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду Акт № АП-0010 приймання - передачі наданих послуг від 13.03.2020, згідно якого, загальна вартість наданих послуг становить 6 831,50 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 10 від 13.03.2020 на суму 6 831,50 грн.

Так, як позовні вимоги позивача були частково задоволені, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на правову допомогу.

Суд критично розцінює клопотання представника відповідача, оскільки представником позивача в позовній заяві обґрунтовано частину витрат на правову допомогу і в позові було заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено та вказано в рішенні суду, що відповідач на запит позивача не надав йому довідку про середній розрахунок, я зв`язку з чим, після отримання позивачем відзиву виникла необхідність у додаткових доказах щодо нарахування премій та доказування позивачем правильності розрахунку середнього заробітку, що потягло відкладення розгляду справи, ознайомлення представника позивача з матеріалами справи і участь представника позивача у двох судових засіданнях.

Таким чином, суд вважає, що саме неналежні дії відповідача призвели до відкладення судового засідання для витребування доказів, та в результаті до збільшення сум витрат на правову допомогу.

Посилання представника відповідача на те, що у зв`язку з вирішенням, у рішенні суду, питання стягнення компенсації витрат на правову допомогу, відсутні підстави, передбачені ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення, суд вказує, що підставою вирішення питання про додаткове стягнення таких витрат є ст. 246 ЦПК України.

Посилання представника позивача на те, що загальна сума витрат на правову допомогу 11035,5 грн. значно перевищує орієнтовний (попередній) розмір зазначений як 8000 грн. не приймається судом, оскільки на думку суду перевищення не є значним та викликано, як вже зазначено вище, необхідністю представника позивача знайомитись з матеріалами справи та брати участь у двох судових засіданнях замість одного.

Щодо сумнівів представника відповідача у тому, що сплачена сума витрат на правову допомогу стосується конкретної справи, суд виходить із системного аналізу акту № АП-0010 та квитанції № 10, в яких зазначена одна й та ж сума, дата і дата договору б/н від 10.01.2020.

Також представник відповідача посилається на те, що квитанція № 10 не є фінансовим документом і не може слугувати належним підтвердженням витрат на правову допомогу.

Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 за № 148 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку та є підтвердженням оприбуткування готівки в касі суб`єктів господарювання, є зокрема квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, підписана відповідальними особами банку та засвідчена відбитком печатки банку (за потреби).

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача додатково 6 831,50 грн. витрат на правову допомогу, понесення яких підтверджується актом № АП-0010 та квитанцією № 10.

Керуючись ст. ст. 246, 270 ЦПК України, суд,

вирішив

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 6831,50 грн. витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 15.04.2020.

Суддя В. В. Кокорєв