Провадження № 2/127/2722/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниця в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошима ОСОБА_1 у сумі 21000,00 гривень, які були надані йому в якості авансу для виготовлення меблів для квартири АДРЕСА_1 .

09.04.2019 року, позивач на електронному ресурсі ОЛХ знайшла об`яву про виготовлення меблів, в якому було вказано № телефону НОМЕР_1 , на який вона зателефонувала та домовилась про зустріч з людиною, яка представилась ОСОБА_3 , для замірів та в подальшому виготовлення меблів.

10.04.2019 року ОСОБА_2 , прийшовши за адресою: АДРЕСА_2 , зробив заміри кімнати для розрахунку вартості меблів.

Відповідач скинув проект меблів, а 18.04.2019 року прийшов до позивача до дому за адресою: АДРЕСА_2 , де було підписано договір з додатком від 18.04.2019 року.

Пунктом 8.2 Договору зазначено, що початок робіт з виготовлення продукції починається після сплати Покупцем авансового платежу не менше 65%

Пунктом 2.2 Договору зазначено, що після підписання договору Замовник здійснює авансовий платіж у розмірі, що становить не менше 65% від повної вартості товару. Договір набуває чинності з моменту внесення авансу замовником.

Повна вартість виробу складала 31000, 00 гривень, тобто позивач мала сплатити 21 000,00 гривень, що і зробила.

Згідно Додатку до Договору від 18.04.2019 року було передбачено термін виготовлення меблів - 30 робочих днів, тобто, меблі мали бути виготовлені до 01.06.2019 року.

31.05.2019 року позивач зателефонувала відповідачу та запитала, коли будуть меблі, на що він відповів, що на фірмі, де він замовив фасади не правильно щось зробили та треба чекати поки виготовлять так як треба.

Потім він повідомив, що меблів немає, але він зобов`язується 22.07.2019 року повернути завдаток в повному обсязі, що підтверджується розпискою. 24.07.2019 ОСОБА_2 знову пише розписку, що зобов`язується до 31.07.2019 року повернути кошти в сумі 21 000, 00 гривень. Однак кошти так і не повернув. На телефоні дзвінки не відповідає (змінив сім-карту).

06.08.2019 року позивачем була подана заява до Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції Головного Управління національної поліції у Вінницькій області про шахрайські дії зі сторони ОСОБА_2 . Заяву було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень Лівобережного ВП за №12883.

12.08.2019 року позивачу було надано відповідь на її заяву від 06.08.2019 року, в якій зазначено, що співробітниками Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області здійснено перевірку заяви, під час розгляду якої встановлено, що у відносинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачаються ознаки цивільно - правових відносин, які вирішуються у судовому засіданні у порядку приватного звернення.

15.10.2019 року до Лівобережного ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області надійшла ухвала Слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За даним фактом 16.10.2019 року Лівобережним ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області було розпочато досудове розслідування за №0002257 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування встановлено, що в даному діянні містяться ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки і було закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 своїми діями свідомо склав у неї враження, що він кваліфікований спеціаліст з виготовлення меблів, але мав на меті лише: домовитися з нею про виготовлення меблів для одержання грошових коштів (авансу), зникнути, отримавши грошові кошти на виготовлення меблів, (що підтверджується його зникненням, відсутністю телефонного зв`язку (зміна сім карти), переховуванням понад рік.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вище викладене й стало підставою звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачем замовником та відповідачем виконавцем було укладено договір на оформлення меблів, а саме меблів в гостинну на загальну суму 31 000, 00 гривень. Дата замовлення 18.04.2019 року, термін виконання 30 робочих днів, аванс 21 000, 00 гривень.

Однак, у визначений сторонами термін виконавець умови договору не виконав.

Згідно розписки від 19.07.2020 року ОСОБА_2 зобов`язався 22.07.2019 року повернути ОСОБА_1 наданий нею завдаток в повному обсязі.

В подальшому, 24.07.2019 ОСОБА_2 знову пише розписку, що зобов`язується до 31.07.2019 року повернути кошти в сумі 21 000, 00 гривень.

Однак кошти так і не повернув.

06.08.2019 року позивачем була подана заява до Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції Головного Управління національної поліції у Вінницькій області про шахрайські дії зі сторони ОСОБА_2 . Заяву було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень Лівобережного ВП за №12883.

12.08.2019 року позивачу було надано відповідь на її заяву від 06.08.2019 року, в якій зазначено, що співробітниками Лівобережного відділення Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області здійснено перевірку заяви, під час розгляду якої встановлено, що у відносинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачаються ознаки цивільно - правових відносин, які вирішуються у судовому засіданні у порядку приватного звернення .

15.10.2019 року до Лівобережного ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області надійшла ухвала Слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За даним фактом 16.10.2019 року Лівобережним ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області було розпочато досудове розслідування за №0002257 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування встановлено, що в даному діянні містяться ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки і було закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за договором № 18.04 від 18.04.2019 р., до теперішнього часу меблі не виготовив, у власність ОСОБА_1 їх не передав, кошти в розмірі 21 000,00. гривень ОСОБА_1 не повернув (доказів протилежного суду не надано).

Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ст. 570 ЦК України визначено, що у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ст. 571 визначено, що правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ст. 840 ЦК України передбачено, що якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення коштів обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнала позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже, розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

За таких обставин, оцінивши зазначені позивачем негативні фактори, на які вона посилається, надавши належну оцінку доводам, якими позивач обґрунтовує завдання моральної шкоди, перевіривши наявність доказів в підтвердження заявлених вимог, з урахуванням принципу розумності та пропорційності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 гривень, а також 840,80 гривень на користь держави за вимогу про стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, 280-283, 288, 289, ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 570,571, 840, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані йому в якості авансу, у розмірі 21 000,00 гривень та 1 000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О.О. Жмудь