СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 756/5563/20

пр. № 2/759/4918/20

23 листопада 2020 року суддя Святошинський районний суд м.Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (04070, м.Київ. вул. Борисоглібська, 6), Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02225, м. Київ, проспект Маяковського, буд 21-Г) про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020 рр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Оболонського районного суду м. Києва з наступними вимогами: виключити запис про ОСОБА_3 . як батька, з актового запису №41 від 04.06.1981 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського району міста Києва районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення батьківства ОСОБА_4 , та анулювати вказаний актовий запис; скасувати свідоцтво про народження ОСОБА_4 НОМЕР_1 від 19.06.1981 року, залишивши в силі свідоцтво про народження ОСОБА_5 НОМЕР_2 від 21.09.1979 року; зобов`язати Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видати його дублікат ОСОБА_4 .

12.06.2020р. суддя Оболонського районного суду м. Києва розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження постановив ухвалу про передачу матеріалів позовної заяви за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

31.07.2020 р. матеріали позовної заяви надійшли до Святошинського районного суду м. Києва.

31.07.2020 р. системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу за позовною заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розподіллено до судді Миколаєць І.Ю.

У обґрунтування позову зазначають наступне, позивач у справі є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та при народженні мала прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.09.1979 р.

Позивач ОСОБА_8 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

На день народження ОСОБА_1 її матір ОСОБА_9 не перебувала у зареєстрованому шлюбі і у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 ім`я її батька було записано зі слів матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 02.04.2016 р. №9. Тобто прізвищем батька ОСОБА_10 було вказано дівоче прізвище її матері.

18.10.1980 р. позивач ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_7 ) вийшла заміж за ОСОБА_3 і після одруження взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 18.10.1980 р.

На підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.06.1981 р. був складений актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981р., складений відділом РАЦС Подільського району міста Києва, і як наслідок, дане позивачці ОСОБА_10 при народженні прізвище « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_11 ».

19.06.1981 р. було видано Свідоцтво про народження ОСОБА_4 НОМЕР_4 .

27.02.2002 р. позивач вийшла заміж за ОСОБА_12 і після одруження взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_12 », що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 від 27.02.2002 р.

Як стало відомо ОСОБА_10 у 1989 р., її справжнім батьком є громадянин Чехії (на той час Чехословацької СРС) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про це ОСОБА_1 дізналася від своєї матері, а потім і познайомилась особисто з ОСОБА_15 , який прийняв її як свою доньку, визнав своє батьківство (що у тому числі підтвердив документально) і вони продовжували спілкуватись як донька з батьком аж до його передчасної смерті у грудні 2013 року від раку.

З 1989 року ОСОБА_2 відкрито заявляла про те, що ОСОБА_15 є справжнім її батьком її доньки ОСОБА_17 . Цей факт ніколи не заперечувався і ОСОБА_18 .

З ОСОБА_15 ОСОБА_2 познайомилася у 1978 р. у місті Києві, де він на той час працював як працівник Чехословацької компанії "МОТОКОV". У них були романтичні стосунки, однак коли ОСОБА_2 завагітніла він не зміг юридично оформити своє батьківство, оскільки на той час, при СРСР, це поставило би хрест на його кар`єрі.

Вже після розпаду СРСР ОСОБА_15 вирішив юридично оформити своє батьківство відносно своєї доньки ОСОБА_17 , проте через юридичну необізнаність він не знав як це правильно зробити. Тому він написав просту письмову заяву та засвідчив її у цивільно-правовому департаменті Місцевого управління Міського району міста Прага 13. У цій заяві ОСОБА_15 визнає, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_1 , що він перебував у близьких стосунках із її матір`ю в період з 1976 року до моменту доки вона вийшла заміж.

В листі МЗС Чеської республіки від 13.02.2017 р., отриманому на запит ОСОБА_19 (зведеної сестри ОСОБА_10 ), зазначається, що пан інженер ОСОБА_15 дійсно був по службі у місті Києві у період з 10.03.1977 р. до 06.08.1982 р.

Також факт батьківства ОСОБА_15 підтверджується експертними письмовими доказами.

Так, експертним дослідженням Київського обласного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України від 13.05.2016 р. №6-01/10/ПП ДНК, який однозначно стверджує, що «біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_10 виключається».

Серед іншого було здійснено лабораторний аналіз ДНК в якому порівнювались зразки позивача ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_10 , а також імовірного брата ОСОБА_1 ОСОБА_21 (син ОСОБА_15 від іншого шлюбу) в результаті якого було встановлено вірогідність того, що тестовані особи є братами/сестрами, складає 99,98%.

У іншому аналізі ДНК де порівнювались зразки ДНК ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ймовірної сестри ОСОБА_10 . ОСОБА_22 (донька ОСОБА_15 від іншого шлюбу) результат якого показав, що вірогідність того, що тестовані особи є братами/сестрами, становить 99,9 %

Також було зроблено ще один аналіз ДНК де порівнювались зразки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ймовірної тітки ОСОБА_10 по батьку ОСОБА_23 , результат якого показав, що вірогідність спорідненості 99,9%.

Таким чином, належними письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_15 був біологічним батьком позивача ОСОБА_10 .

Відповідно до актового запису Подільського районного у місті Києві відділу державної актів цивільного стану №41 від 04.06.1981 р. та виданого Свідоцтва про народження № НОМЕР_6 від 19.06.1981р. на сьогоднішній день батьком ОСОБА_10 записаний ОСОБА_3 , який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.09.2007 р. у справі № 2о-194-1/07 був визнаний недієздатним через те, інвалідом першої групи внаслідок психічного захворювання. Опікуном ОСОБА_3 є дружина - позивач ОСОБА_2 .

Оскільки, в даній справі наявний конфлікт інтересів між недієздатним відповідачем ОСОБА_3 та його законним представником і опікуном - позивачем ОСОБА_2 , суд в значити іншого законного представника відповідачу ОСОБА_2 за поданням органу опіки та піклування відповідно до ч.3 ст.63 ЦПК України.

Як вже зазначалось вище, біологічний батько ОСОБА_24 є ОСОБА_15 написав письмову заяву та засвідчив її у цивільно-правовому департаменті Місцевого управління Ямського району міста Прага 13 про те, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відсутність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_25 та відповідачем ОСОБА_2 достовірно встановлено висновком експертним дослідженням Київського обсласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.15.2016 р. №6-01/10/ПП ДНК, а також підтверджується і іншими експертними дослідженнями ДНК, що додаються до позовної заяви.

Позивачі у справі, змушені звертатися в суд з вказаним позовом, оскільки ОСОБА_2 дійсно не є справжнім батьком ОСОБА_10 , а актовий запис про його батьківство №41 від 04.06.1981 р. є недостовірною інформацією, що порушує позивачів немайнові права та інтереси. Позивач ОСОБА_10 має право на офіційне встановлення та зізнання того факту, що ОСОБА_3 не є її справжнім біологічним батьком. Так само і позивач ОСОБА_2 відповідно до закону має право оспорювати батьківство ОСОБА_3 щодо її доньки ОСОБА_1 .

Виключити запис про ОСОБА_3 , як батька, з актового запису №41 від 04.06.1981 р., вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського району міста Києва Районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення батьківства ОСОБА_4 , та анулювати вказаний актовий запис.

Скасувати свідоцтво про народження ОСОБА_4 № НОМЕР_6 від 19.06.1981 р., залишити в силі Свідоцтво про народження ОСОБА_5 НОМЕР_2 від 21.09.1979р. та зобов`язати Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видати його дублікат ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, шо позивач у справі є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та при народженні мала прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.09.1979 р.

Позивач ОСОБА_8 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

На день народження ОСОБА_1 її матір ОСОБА_9 не перебувала у зареєстрованому шлюбі і у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 ім`я її батька було записано зі слів матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 02.04.2016 р. №9. Тобто прізвищем батька ОСОБА_10 було вказано дівоче прізвище її матері.

18.10.1980 р. позивач ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_7 ) вийшла заміж за ОСОБА_3 і після одруження взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 18.10.1980 р.

На підставі спільної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.06.1981 р. був складений актовий запис про встановлення батьківства №41 від 04.06.1981р., складений відділом РАЦС Подільського району міста Києва, і як наслідок, дане позивачці ОСОБА_10 при народженні прізвище « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_11 ».

19.06.1981 р. було видано Свідоцтво про народження ОСОБА_4 НОМЕР_4 .

27.02.2002 р. позивач вийшла заміж за ОСОБА_12 і після одруження взяла прізвище чоловіка - « ОСОБА_12 », що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 від 27.02.2002 р.

Як стало відомо ОСОБА_10 у 1989 р., її справжнім батьком є громадянин Чехії (на той час Чехословацької СРС) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про це ОСОБА_1 дізналася від своєї матері, а потім і познайомилась особисто з ОСОБА_15 , який прийняв її як свою доньку, визнав своє батьківство (що у тому числі підтвердив документально) і вони продовжували спілкуватись як донька з батьком аж до його передчасної смерті у грудні 2013 року від раку.

З 1989 року ОСОБА_2 відкрито заявляла про те, що ОСОБА_15 є справжнім її батьком її доньки ОСОБА_17 . Цей факт ніколи не заперечувався і ОСОБА_18 .

З ОСОБА_15 ОСОБА_2 познайомилася у 1978 р. у місті Києві, де він на той час працював як працівник Чехословацької компанії "МОТОКОV". У них були романтичні стосунки, однак коли ОСОБА_2 завагітніла він не зміг юридично оформити своє батьківство, оскільки на той час, при СРСР, це поставило би хрест на його кар`єрі.

Вже після розпаду СРСР ОСОБА_15 вирішив юридично оформити своє батьківство відносно своєї доньки ОСОБА_17 , проте через юридичну необізнаність він не знав як це правильно зробити. Тому він написав просту письмову заяву та засвідчив її у цивільно-правовому департаменті Місцевого управління Міського району міста Прага 13. У цій заяві ОСОБА_15 визнає, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_1 , що він перебував у близьких стосунках із її матір`ю в період з 1976 року до моменту доки вона вийшла заміж.

В листі МЗС Чеської республіки від 13.02.2017 р., отриманому на запит ОСОБА_19 (зведеної сестри ОСОБА_10 ), зазначається, що пан інженер ОСОБА_15 дійсно був по службі у місті Києві у період з 10.03.1977 р. до 06.08.1982 р.

Також факт батьківства ОСОБА_15 підтверджується експертними письмовими доказами.

Так, експертним дослідженням Київського обласного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України від 13.05.2016 р. №6-01/10/ПП ДНК, який однозначно стверджує, що «біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_10 виключається».

Серед іншого було здійснено лабораторний аналіз ДНК в якому порівнювались зразки позивача ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_10 , а також імовірного брата ОСОБА_1 ОСОБА_21 (син ОСОБА_15 від іншого шлюбу) в результаті якого було встановлено вірогідність того, що тестовані особи є братами/сестрами, складає 99,98%.

У іншому аналізі ДНК де порівнювались зразки ДНК ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ймовірної сестри ОСОБА_10 . ОСОБА_22 (донька ОСОБА_15 від іншого шлюбу) результат якого показав, що вірогідність того, що тестовані особи є братами/сестрами, становить 99,9 %

Також було зроблено ще один аналіз ДНК де порівнювались зразки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ймовірної тітки ОСОБА_10 по батьку ОСОБА_23 , результат якого показав, що вірогідність спорідненості 99,9%.

Таким чином, належними письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_15 був біологічним батьком позивача ОСОБА_10 .

Відповідно до актового запису Подільського районного у місті Києві відділу державної актів цивільного стану №41 від 04.06.1981 р. та виданого Свідоцтва про народження № НОМЕР_6 від 19.06.1981р. на сьогоднішній день батьком ОСОБА_10 записаний ОСОБА_3 , який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.09.2007 р. у справі № 2о-194-1/07 був визнаний недієздатним через те, інвалідом першої групи внаслідок психічного захворювання. Опікуном ОСОБА_3 є дружина - позивач ОСОБА_2 .

Оскільки, в даній справі наявний конфлікт інтересів між недієздатним відповідачем ОСОБА_3 та його законним представником і опікуном - позивачем ОСОБА_2 , суд в значити іншого законного представника відповідачу ОСОБА_2 за поданням органу опіки та піклування відповідно до ч.3 ст.63 ЦПК України.

Як вже зазначалось вище, біологічний батько ОСОБА_24 є ОСОБА_15 написав письмову заяву та засвідчив її у цивільно-правовому департаменті Місцевого управління Ямського району міста Прага 13 про те, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст.136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відсутність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_25 та відповідачем ОСОБА_2 достовірно встановлено висновком експертним дослідженням Київського обсласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.15.2016 р. №6-01/10/ПП ДНК, а також підтверджується і іншими експертними дослідженнями ДНК, що додаються до позовної заяви.

Статтею 122 СК України передбачено, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно із п.п. 10,11 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Відповідно до ст. 136 СК України - оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому, відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

З заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини звернулася мати дитини - ОСОБА_2 .

Статею 2 Закону № 2811 «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» установлюють, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом вона не набуває прав повнолітнього раніше. Досягнувши 18 років (повноліття), особа набуває повної цивільної дієздатності.

Відповідно до статті 138 Сімейного кодексу України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Отже, на час звернення з позовом дитині вже виповнилося 41 років, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст141, 263-266, 272-273, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (04070, м.Київ. вул. Борисоглібська, 6), Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02225, м. Київ, проспект Маяковського, буд 21-Г) про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: І.Ю.Миколаєць