Справа № 591/6461/19
Провадження № 2/591/775/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні цивільну справу № 591/6461/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 16 жовтня 2019 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ордеру на житлове приміщення. Разом з позивачем у квартирі зареєстровані теща ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Утім, фактично на сьогодні у квартирі проживають позивач та ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 вже декілька років тому виїхала до своєї доньки до Російської Федерації в Нариманський район Астраханської області, отримала там посвідку на проживання, отримує пенсію, в силу свого віку повертатись в Україну не збирається. В липні 2019 року відповідачка намагалась самостійно знятись з реєстрації, надіславши нотаріально завірену копію довіреності та свої документи з Російської Федерації, однак у знятті з реєстрації було відмовлено. Ніяких перешкод у проживанні відповідачці ніхто не чинить. Протягом указаного вище періоду відповідач квартирою не користується, участі у витратах з її утримання та оплати комунальних платежів не бере. У той же час відповідач залишається зареєстрованою у квартирі, що призводить до надмірних витрат позивача з її утримання.

Позивач до судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов визнає, просить задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 04 серпня 1972 року Виконавчий комітет Сумської міської ради депутатів трудящих на підставі рішення Сумського міськвиконкому від серпня 1972 року видав ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 на право зайняття квартири за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 30,19 кв.м (а.с. 7б)

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 348/121899 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, крім позивача, також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (теща), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина) (а.с. 7 а).

Згідно з актом про непроживання свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засвідчили, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року. Вказаний акт та підписи свідків засвідчені керівником ОСББ «Медик-2» ОСОБА_10 (а.с.8).

З наданих позивачем документів вбачається, що відповідач проживає в Російській Федерації, отримує там пенсію, має посвідку на проживання, вона вживала заходів щодо добровільного зняття з реєстрації, направивши відповідні документи, однак в знятті з реєстрації було відмовлено (а.с.9-15).

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання втратившим право на житло члена сім`ї власника житлового помешкання.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 2. ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд погоджується з аргументами позивача щодо вибуття ОСОБА_2 до іншого населеного пункту на постійне місце проживання, водночас немає поважних причин відсутності ОСОБА_2 за адресою місця реєстрації не встановлено.

Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою АДРЕСА_1 .

При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхала зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод їй у користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали її проживання, не створювалось, тривалий час вона ним не користується з власної волі, її особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати щодо сплати за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не заявляв вимогу щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (зареєстрований : АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (зареєстрована : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), такою, що втратила право користування квартирою за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено та підписано 23 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Грищенко