У Х В А Л А

21 квітня 2020року

м. Київ

справа №175/2981/15

провадження № 61-3235 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 рокув справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Редакція газети «Зоря» про відшкодування майнової шкоди, що завдана шляхом вчинення акту дискримінації права на результати своєї творчої діяльності, права на власність, права на повагу до гідності та шляхом порушення споживчого права,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, що завдана шляхом вчинення акту дискримінації права на результати своєї творчої діяльності, права на власність, права на повагу до гідності та шляхом порушення споживчого права.

Позивач вважає, що ним виявлено протиправне використання оригінальної назви його твору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в оголошенні газеті «Зоря» під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - це назва акварельного малюнку, авторство якого належить, йому ОСОБА_1 .

Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування збитків, які виразилися в упущеній вигоді, що виникла в результаті акту дискримінації права на результати його творчої діяльності (ч.2 ст.54 Конституції України), права на справедливість (ч.1,4 ст.41 Конституції України), права на повагу на його гідність (ч.1 ст.28 Конституції України), та шляхом порушення його споживчого права (п.6 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»), суму розміром 7 629 825 доларів США та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав, що розміщення оголошення у зазначених примірниках газети було здійснено на замовлення невстановленої особи та у цьому оголошення мова йшла про купівлю «два вагончика-бытовки тип « ІНФОРМАЦІЯ_1 »» (мовою оригіналу), а не про акварельний малюнок авторства ОСОБА_1 із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Збіг набору символів у оголошенні розміщеному у екземплярах газети «Зоря» із назвою твору - акварельного малюнку авторства ОСОБА_1 міг відбутись випадково через помилку або недбалість замовника цього оголошення. Сам текст оголошення відповідно до ст. 10 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» має характер звичайної прес - інформації, відтворення самого твору - акварельного малюнку у оголошенні не було, текст оголошення не містить посилань на малюнок автором якого є позивач.

Суд дійшов висновку, що порушень законних інтересів автора твору - ОСОБА_1 у даному випадку не відбулось, тому й відсутні були підстави для захисту його прав у обраний спосіб, передбачених Законом України «Про авторське право і суміжні права».

15 лютого 2020 року, через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження на рішення Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Крім того, касаційна скарга була оформлена з порушенням вимог п. 5 ч. 1 ст. 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Скаржнику необхідно було подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень із зазначенням конкретного конкретних пункту (пунктів), на підставі якого (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтовано (мотивовано) наявності цієї підстави (підстав), та надати копії уточнених скарг відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали, скаржник надав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Скаржник в заяві про усунення недоліків зазначає, що вимоги щодо застосування правил, які встановлені статтями 389, 392 ЦПК України є хибними та не підлягають виконанню, оскільки вони суперечать принципу розумності, правилам частини 2 статті 3 ЦПК України, статті 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 15 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права.

Разом з тим, у відповідності до частин 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Невиконання ОСОБА_1 приписів статті 389 ЦПК України порушує права іншої сторони на рівність у цивільному судочинстві, атому доводи ОСОБА_1 щодо відстав невиконання цих приписів не може бути прийнято Верховним Судом до уваги.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 02 березня 2020 року та приписи ст. 389 ЦПК України, а саме не надав суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням конкретного конкретних пункту (пунктів), на який (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) касаційного оскарження, та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав)

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув повністю недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Редакція газети «Зоря» про відшкодування майнової шкоди, що завдана шляхом вчинення акту дискримінації права на результати своєї творчої діяльності, права на власність, права на повагу до гідності та шляхом порушення споживчого права вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко