Номер провадження 22-ц/804/1446/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №234/17511/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Краматорської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2020 року (суддя Марченко Л.М.),

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Краматорської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . З метою отримання спадщини позивач після смерті батька звернувся до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку. Він пропустив строк, оскільки є інвалідом 2-ої групи, має тяжке захворювання, а саме, органічний розлад особистості, хворіє з 1987 року після перебування у зоні ЧАЕС, щорічно по два рази на рік він знаходиться на стаціонарному лікуванні у «Міській психіатричній лікарні м. Краматорська», після стаціонарного лікування, проходить курси реабілітації та подальшого лікування вдома. Через важку хворобу, під час спілкування позивач швидко виснажується, пам`ять та увага знижені, забуває проте, що має зробити, а подекуди не віддає звіт своїм діям. Просив суд встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини строком на три місяці.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Краматорської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права та зробив висновки невідповідні обставинам справи. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що жодний з наданих епікризів не підтверджує, що позивач у вказаний 6 місячний строк знаходився у тяжкому стані, перебував постійно на стаціонарному лікуванні, не міг пересуватися, не розумів значення свої дій та не міг звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Однак в матеріалах справи містяться дані того, що позивач двічі на рік знаходиться на лікуванні у КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» з діагнозом «органічний розлад особистості» та є інвалідом другої групи. Суд залишив поза увагою саму хворобу та її наслідки органічний розлад особистості, що чітко зазначено у кожному з 19 епікризів долучених до матеріалів справи, та з яких вбачається, що позивач постійно спостерігається дільничною психіатричною службою, приймає підтримуюче лікування, в результаті чого суд прийшов до хибного висновку, що таке психічне захворювання, не обмежувало його звернутися до нотаріальної контори.

Відповідачкою ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не відповідають нормам закону, оскільки позивачу добре відомо, що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_5 , яка була в шлюбі з його батьком ОСОБА_4 , та після його смерті фактично прийняла спадщину, за життя його батька вони багато разів зустрічалися та спілкувалися. Також позивачем не було надано жодного доказу або обставин, які би перешкоджали йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, як після 6 місяців, та навіть 10 років після його смерті, за цей час він також не був визнаний обмежено дієздатним або недієздатним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача Макаров ОСОБА_6 ., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення..

Представник відповідачки ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача Краматорської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 1/2 частина та ОСОБА_5 1/2 частина (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_4 (а.с.8).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа Першої краматорської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2019 року №6064/02-14 вбачається, що в провадженні Першої краматорської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу №771 за 2019 рік щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . 16 вересня 2019 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2 (племінниця спадкодавця). Згідно інформаційній довідці №58796541 від 18 грудня 2019 року в провадженні нотаріальних контор України відсутня спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.59-60).

Державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_4 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року №5270/0221 (а.с.3).

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2-ої групи безстроково по психічному захворюванню, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 , виданим Краматорським УПСЗН 24 травня 2006 року (а.с.5).

З виписних епікризів з історії хворобі вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 1986 році брав участь в ЛНА на ЧАЕС, хворіє з 1987 року після знаходження в зоні ЧАЕС, є інвалідом 2-ої групи. З 1991 року діагноз: ВСД с вазовегетативними пароксизмами, органічний психосиндром, експлозивний варіант, пароксизмальний розлад свідомості, постійно приймає протисудомне лікування, але стан прогресивно погіршився, наросли характерологічні розлади, інтелектуально-мнестичне зниження. З 1999 року діагноз: психоорганічний синдром, цементний варіант. З 2004 року діагноз: епісиндром, поліаморфні пароксизми внаслідок енцефалопатії згладженого ґенезу, органічний розлад особистості. У зв`язку з погіршенням психічного стану проходив стаціонарне лікування: 02 жовтня 2009 року 26 жовтня 2009 року, 25 травня 2010 року 30 червня 2010 року, 01 листопада 2010 року 03 грудня 2010 року, 21 березня 2011 року - 13 квітня 2011 року, 01 грудня 2011 року 27 грудня 2011 року, 14 березня 2012 року 13 квітня 2012 року, 08 листопада 2012 року 10 грудня 2012 року, 18 квітня 2013 року 22 травня 2013 року, 11 листопада 2013 року 20 грудня 2013 року, 22 квітня 2014 року 20 травня 2014 року, 07 листопада 2014 року 11 грудня 2014 року, 14 квітня 2015 року 08 червня 2015 року, 04 листопада 2015 року 17 грудня 2015 року, 23 травня 2016 року 04 липня 2016 року, 29 листопада 2016 року 06 січня 2017 року, 04 квітня 2017 року 27 квітня 2017 року, 27 жовтня 2017 року 04 грудня 2017 року, 12 квітня 2018 року 22 травня 2018 року, 12 листопада 2018 року 12 грудня 2018 року. Діагноз основний: органічний розлад особистості. Огляд в день виписки з лікарні: внаслідок проведеного лікування стан декілька покращився, у психічному стані утримуються виражені ознаки органічного ураження головного мозку, послабленням когнітивних функцій, у поведінці спокійний, підпорядкований, критика достатня, виписаний з відділення у відносно задовільному стані. Рекомендовано продовження медикаментозного лікування, диспансерне спостереження за місцем мешкання (а.с.12-30).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску такого строку не є поважними.

З такими висновками колегія суддів апеляційного суду не може погодитись за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п.18 цієї постанови).

Таким чином, в силу вимог частини першої статті 1272 ЦК України позивач вважається таким, що не прийняв спадщину.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінюючи доводи позивача ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції в порушення вимог статті 89 ЦПК України не надав оцінку наведеним позивачем причинам пропуску строку та поданим письмовим доказам у їх сукупності, вирішуючи їх належність та допустимість окремо один від одного.

Як вбачається з поданих позивачем письмових доказів, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , позивач є інвалідом 2-ої групи безстроково по психічному захворюванню, страждає на ряд тяжких захворювань, постійно двічі на рік проходить стаціонарне лікування з основним діагнозом: органічний розлад особистості; при цьому при виписці з лікарні у психічному стані утримуються виражені ознаки органічного ураження головного мозку, послабленням когнітивних функцій, та продовжує медикаментозне лікування і диспансерне спостереження.

Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про наявність об`єктивних перешкод для позивача для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Отже, наведеним та встановленими обставинами підтверджуються доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, як вбачається з обставин справи спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відсутня, крім позивача ОСОБА_1 інших спадкоємців після смерті його батька немає. Відповідачка ОСОБА_2 не є спадкоємцем щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , а тому висновки суду першої інстанції про те, що заявник не довів існування об`єктивних та неподоланих перешкод для прийняття спадщини, суперечать встановленим обставинам та наявним в матеріалах справи письмовим доказам у їх сукупності, а отже позивачем доведено, що пропуск зазначеного строку відбувся з поважних причин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наявність поважності причин пропуску позивачем строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, правових підстав для відмови у задоволенні вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у суду першої інстанції не було, а тому, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанцій, порушивши норми процесуального права і неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах справи докази дають підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 січня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Краматорської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту набрання законної сили постанови Донецького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна