Постанова

Іменем України

10 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 556/79/14-ц

провадження № 61-46362св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року у складі судді Поровського В. А. та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Боймиструк С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2008 року у розмірі 1 080 266,70 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 12 лютого 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 150 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних, строком до 11 лютого 2018 року. На підставі додаткової угоди від 19 серпня 2008 року до кредитного договору було внесено зміни щодо процентної ставки за користування кредитними коштами і її розмір було збільшено з 17,5 % до 20 % річних. Проте відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв`язку з чим станом на 19 березня 2016 року утворилася заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 140 000,00 грн, процентів за кредитом у розмірі 179 307,93 грн, крім того, банк нарахував неустойку за прострочення сплати заборгованості за кредитом у розмірі 163 475, 31 грн, неустойку за прострочення сплати заборгованості за процентами у розмірі 246 119,69 грн, 3% річних на заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 260,57 грн, 3% річних на заборгованість за процентами у розмірі 18 459,03 грн, інфляційні втрати за прострочення тіла кредиту у розмірі 93 513,39 грн, інфляційні втрати за прострочення процентів за кредитом у розмірі 138 895,78 грн, штраф за порушення пункту 4.2.6. кредитного договору у розмірі 63 500,00 грн, штраф за порушення пункту 2.1.4. договору застави у розмірі 7 500,00 грн, штраф за порушення пункту 4.2. іпотечного договору у розмірі 7 500,00 грн, штраф за порушення пункту 5.3.2 іпотечного договору у розмірі 9 735,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року позов задоволено частково; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2008 року у розмірі 992 031,70 грн; у решті позову - відмовлено; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 11 743,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором кредиту не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відмовляючи у стягненні штрафів, суд виходив з того, що до матеріалів справи не долучені копії договорів № 776/07, № 67К-08/І, № 6К-08/3, на підставі яких позивач просить стягнути таку неустойку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року змінено; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 329 307,93 грн, з яких: 140 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 179 307,93 грн - заборгованість за процентами; 10 000,00 грн - неустойка за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту та за прострочення сплати заборгованості за процентами; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 581,62 грн.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження; витребувано справу зВолодимирецького районного суду Рівненської області.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій прийняли до розгляду як належний та допустимий доказ розрахунок заборгованості та неустойки за кредитним договором від 12 грудня 2008 року, які підписані неповноважними особами; розрахунок заборгованості є необґрунтованим; суди не врахували, що заява банку про збільшення позовних вимог не містить розміру такої вимоги; суд апеляційної інстанції не врахував подання нею заяви про застосування частини третьої статті 551 ЦК України.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Клопотання про залучення правонаступника

У січні 2020 року на адресу суду надійшло клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс») про заміну позивача на його правонаступника.

Клопотання мотивовано тим, що 15 квітня 2019 року АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» уклали договір № 308 про відступлення прав вимоги, зокрема, за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 67к-08.

На підтвердження зазначених обставин ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» надало до суду: протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-02-27-0000125-b; платіжне доручення від 10 квітня 2019 року № 603; договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги; реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржники за такими договорами (додаток № 1 до договору від 15 квітня 2019 року № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги; свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» від 15 березня 2016 року; додаток до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи; наказ ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» від 20 березня 2019 року № 15 про призначення директора.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» надало до суду належне підтвердження набуття прав вимоги за кредитним договором № 67к-08, укладеним 12 лютого 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 , спір щодо стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду у цій справі.

За таких обставин клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про заміну позивача на його правонаступника є обґрунтованим та підлягає задоволенню, ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» необхідно залучити до участі у справі як процесуального правонаступника АБ «Брокбізнесбанк».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 лютого 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав останній грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн на строк з 12 лютого 2008 року до 11 лютого 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних від залишку заборгованості на споживчі цілі.

19 серпня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору від 12 лютого 2008 року, якою було змінено процентну ставку до 20 % річних, інші умови кредитного договору залишилися без змін.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Умови кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконує, заборгованість за тілом кредиту становить 140 000,00 грн, за процентами за користування кредитом - 179 307,93 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (далі - ЦПК України 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року змінено.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року було скасовано попереднє рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04 квітня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Передаючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд апеляційної інстанції не з`ясував належним чином розмір заявлених вимог, на власний розсуд й без згоди ПАТ «Брокбізнесбанк» надав перевагу попередній заяві позивача про збільшення позовних вимог та не звернув уваги на те, що за заявою від 28 березня 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» збільшило позовні вимоги, а не уточнило первинний позов; вирішуючи питання про зменшення неустойки за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту із 163 475,00 грн до 5 000,00 грн, неустойки за прострочення сплати заборгованості за процентами із 246 119,00 грн до 5 000,00 грн, суд не зазначив істотних обставин і мотивів прийняття в цій частині рішення про суттєве зменшення розміру неустойки, з урахуванням вимог частини третьої статті 551 ЦК України та розміру збитків за договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи суд апеляційної інстанції врахував висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими було скасовано рішення Апеляційного суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року, встановив, що у березні 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» подало до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку згідно з розрахунку банкубуло стягнено рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року за винятком штрафів, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України, для зменшення неустойки за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності повноважень на підписання розрахунку заборгованості, є необґрунтованими, оскільки заява про збільшення позовних вимог, до якої додано розрахунком заборгованості за кредитним договором, підписана 28 березня 2016 року представником Мельником В. М. , який діє на підставі довіреності від 04 лютого 2016 року, виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк», та, відповідно, є повноважною особою на подання такого доказу.

Доводи щодо необґрунтованості позову не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, з огляду на статтю 400 ЦПК України 2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 не надала до суду власного контррозрахунку заборгованості за кредитним договором, який міг спростувати банківський розрахунок заборгованості, враховуючи диспозитивність цивільного процесу (стаття 13 ЦПК України).

Посилання у касаційній скарзі на незастосування судами частини третьої статті 551 ЦК України, є безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження наявності у ОСОБА_1 важких обставин, які б давали суду підстави вирішити питання зменшення розміру неустойки, що у цій справі не перевищує розмір збитків.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко