Ухвала

10 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 757/16814/19-ц

провадження № 61-5595ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про зобов`язання вилучити інформацію,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), у якому просив зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії бази даних Українського бюро кредитних історій всю інформацію про наявність за ним будь-якої заборгованості перед акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») за кредитним договором №PB.UAH.WWHJEM.10410596 від 07 травня 2012 року.

Позовна заява мотивована тим, що з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», йому стало відомо що за ним станом на 26 березня 2018 року наявна заборгованість у розмірі 62 042,79 грн перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № PB.UAH.WWHJEM.10410596 від 07 травня 2012 року тип кредита - кредитний договір на поповнення оборотних засобів. Вказував, що частиною 1 статті 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, що інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. Зазначав, що він не укладав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір №PB.UAH.WWHJEM.10410596 від 07 травня 2012 року, не отримував кредитні кошти, а тому не має і не може мати заборгованості за вказаним кредитним договором та не надавав і не міг надавати згоду на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації за вказаним договором.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20 березня 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. ОСОБА_1 зазначає, що суди не в повному обсязі з`ясували обставини, що мають значення для справи та не надали належної правової оцінки доказам.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання вилучити інформацію, а саме вилучити з кредитної історії бази даних заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №PB.UAH.WWHJEM.10410596 від 07 травня 2012 року у розмірі 62 042,72 грн.

Отже, справа № 757/16814/19-ц не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 757/16814/19-ц є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки порушує ділову репутацію та не має можливості реалізувати свої посадові обов`язки директора в ПП «Престиж сервіс» для отримання кредитних коштів для підприємства.

Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значеннядля ОСОБА_1 .

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат