ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1724/20
провадження № 2-з/753/11/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг»,

майбутні вимоги позивача - про визнання права вимоги недійсним та скасування обтяжень,

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

29.01.2020 ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із заявою про забезпечення її майбутнього позовушляхом накладення арешту на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована такими обставинами. Судом визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 212 043,04 грн. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку було передано вищевказану квартиру. В подальшому банк відступив право вимоги за кредитним та іпотечним договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», яке надсилає позивачу листи з вимогами про сплату боргу, у зв`язку з чим позивач має підстави побоюватись, що новий іпотекодержатель може у незаконний спосіб розпорядитися предметом іпотеки. Оскільки рішенням суду про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, ПАТ «Дельта Банк» та інші правонаступники раз і назавжди позбавлені права вимоги щодо примусового стягнення кредитних коштів від боржників, позивач має намір подати позов про визнання права вимоги недійсним та скасування обтяжень належної їй квартири.

За результатами вивчення матеріалів справи суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які зумовлюють необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Так, згідно з положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом майбутнього позову є недійсність права вимоги та скасування обтяжень предмета іпотеки на підставі існування чинної ухвали суду про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Водночас судом встановлено, що на даний час існує ніким не скасоване рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, яке обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Як видно зі змісту ухвали суду від 06.03.2018, суд визнав виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, лише з підстав пропущення строку їх видачі, а відтак наявність такої ухвали не позбавляє стягувача права звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що передбачено ст. 433 ЦПК України.

Більше того, відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека не припиняється у будь-якому випадку, якщо зобов`язання не виконане, у зв`язку з чим суд вважає, що застосування заявленого заходу забезпечення позову не є розумним та адекватним у даній правовій ситуації і суттєво обмежить правомочності іпотекодержателя, а позов може бути розглянутий і без застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: