1Справа № 335/3387/20 2-н/335/129/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

22 квітня 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту сьомого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За ставкою, встановленою пп. 4-1 п. 1 ч. 2 цієї статті, розмір судового збору за подання заяви про видачу судового наказу складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2102 гривні.

Отже, розмір судового збору за даною заявою становить 210,20 грн.

Разом із тим, заявником судовий збір не сплачено, та до заяви документа про його сплату не додано, чим порушено вимоги п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Натомість, у заяві заявник вказав, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом із тим, у даному випадку заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за договором підряду, що не є заборгованістю по заробітній платі. Отже, заявник не звільнений від сплати судового збору.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі пункту першого частини першої статті 165 ЦПК України, роз`яснивши заявникові, що відмова у видачі судового наказу з цієї підстави не позбавляє його права повторного звернення з такою самою заявою після усунення підстав, що слугували причинами відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 161, 163166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 р. ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя А.В. Шалагінова