Провадження № 2/761/21/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

29 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

та представників позивача, відповідача та третьої особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНГРУП ФАКТОР» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа, у якій ухвалою від 05.06.2015 року було відкрито провадження у справі та її призначено до судового розгляду за участю сторін.

В судовому засіданні представником відповідача було оголошено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказана справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства із урахуванням вимог чинного Господарсько-процесуального кодексу та існуючої судової практики Верховного суду. Зокрема, у поданому клопотанні зазначено, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки за вимогами п.1 ч.1 ст.20 ГПК України усі спори, що виникають щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами яких є юридичні особи, розглядаються господарськими судами. При цьому, у цій справі спір виник про стягнення коштів на користь поручителя за виконаним ним зобов`язанням за боржника за договором поруки, укладеним між позивачем та відповідачем, але в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від відповідачем та АТ «Дельта-банк». Відтак, наявні підстави длязакриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у справі у зв`язку з неохідністю її розгляду в порядку господарського судочинства з огляду на склад учасників справи та її предмет за п.1 ч.1 ст.20 ГПК України.

Представник позивача зазначив про вирішення вказаного питання на розсуд суду, оскільки дійсно на даний час з 2017 року діє новий ГПК України, який дійсно передбачає вирішення таких спорів господарськими судами.

Заслухавши інших присутніх учасників та розглядаючи вказане клопотання слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що предметом спору у цій справі є стягнення коштів з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_4 .

В той же час, за матеріалами справи вбачається, що дійсно 29.08.2013 року між ПАТ «Дельта-банк» та ПАТ «Укргазвидобування» було укладено договори кредитної лінії, до якого в подальшому було внесено доповнення і умовами його було визнано необхідність отримання та повернення коштів по кредиту відповідачем у цій справі.

В забезпечення виконання вказаних основних договорів кредиту між АТ «Альфа-банк» та позивачем ОСОБА_4 було укладено 28.11.2014 року договір поруки, за умовами якого позивач як поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ПАТ «Укргазвидобування» своїх зобов`язань з повернення кредиту.

20.02.2015 року банком на підставі п.1.3 договору поруки було здійснено списання коштів з депозитного рахунку позивача в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами, а тому у відповідності до вимог п.3.2.2 договору поруки та ч.2 ст.556 ЦК України позивач вважає, що він набув статус кредитора до позичальника в межах погашеної суми заборгованості по кредиту з 20.02.2015 року.

Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається у цій справі, то із вказаним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду ще 04.06.2015 року, тобто до вступу в дію як нового ЦПК, так і нового ГПК України.

За ч.3 ст.3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Аналогічні вимоги містить і ч.3 ст.3 ЦПК України у чинній на даний час редакції.

За правилами як ч.1 ст.14 ГПК України, так і за ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, розгляд справи має відбуватись у відповідності до чинного на даний час процесуального Закону.

Зокрема, за умовами чинного на даний час п.1.ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Отже, з дати набуття чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарсько-процесуального кодексу України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147 до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених в забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктиний склад сторін правочинів, укладених в забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/1733/18.

Згідно ч.4 ст.163 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, зважаючи на існуючий предмет спору у цій справі, склад учасників основного договору кредиту (юридичні особи) та укладення договору поруки в його забезпечення із фізичною особою суд приходить до висновку про необхідність розгляду вказаної справи за чинним процесуальним законодавством в порядку ГПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу ( ухвали ) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За умовами ст..222 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання у цій стадії процесу, оскільки з огляду на змінену станом на даний час редакцію ГПК України і судову практику (позиція Верховного суду).

У відповідності з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається у цій справі, з предмету спору та регулювання спірних правовідносин дає підстави вважати, що заявлені у позові вимоги із врахування учасників основного договору кредиту підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому провадження у цій цивільній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,19 255, 353-356 ЦПК України, ст.ст.3, 21 ГПК України, п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання представника відповідача АТ «Укргазвидобування» Малярчука Ю.Б. про закриття провадження у справі, - задовольнити.

Закрити провадження по цивільній справі №761/15763/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНГРУП ФАКТОР» про стягнення коштів.

Роз`яснити представнику позивача, що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: А.А.Осаулов

повний текст виготовлено 31 січня 2020 року