Справа № 2-8562/2002
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові заяву стягувача ОСОБА_1 про зняття арешту, накладеного під час виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заінтересована особа:Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), -
Стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить зняти арешт з 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2002 р. по справі № 2-8562/13-2002 частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з ОСОБА_2 1465,44 грн. Виконавчий лист по справі був пред`явлений до виконання до Відділу державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, яким 16.04.2004 р. було накладено арешт на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , що належав боржнику ОСОБА_2 . У серпні 2006 року боржник ОСОБА_2 допомагав роботи ремонт у квартирі, а серпі 2007 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, де знаходилась нерухомість ОСОБА_2 , із заявою про скасування боргу. До Відділу державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, в провадженні якого перебувало виконавче провадження, ОСОБА_1 із заявою не зверталась. ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер, в 2019 році ОСОБА_1 дізналась, що Відділом державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова накладено арешт на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 . Звернувшись з питанням щодо скасування арешту до Відділу ДВС Дзержинського району, ОСОБА_1 отримала відповідь, в якій її повідомили, що для вирішення цього питання їй слід звертатись до суду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву та просила зняти арешт з 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 . Також пояснила, просить зняти арешт, оскільки її син не може отримати спадок після смерті боржника ОСОБА_2 , якому належала частина будинку, на яку накладено арешт. Син ОСОБА_1 самостійно звернутися до суду не може, так як працює і не зможе роз`яснити ситуацію, яка склалась, тому заяву подала ОСОБА_1 , так як арешт на будинок накладався по виконавчому провадженню, по якому ОСОБА_1 є стягувачем. При цьому накладенням арешту на майно боржника її особисті права не порушуються.
Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2002 р. по справі № 2-8562/13-2002 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1465,44 грн.

09.04.2003 р. за виконавчим листом по вищезазначеній справі Відділом державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова відкрито виконавче провадження.

17.04.2003 р. держаним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору.

16.04.2004 р. Відділом державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова накладено арешт на належні боржнику ОСОБА_2 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер.

З довідки № 37725/19.6-32 від 27.02.2020 Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 27.02.2020 виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на примусовому виконанні у відділу не перебувають. Також роз`яснено, що згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вимоги своєї заяви про зняття арешту ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона не має претензій до боржника ОСОБА_2 , а накладення арешту на належні йому 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 порушує права її сина, який в зв`язку з арештом не може оформити право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Наведені в заяві доводи не є підставою для зняття арешту, враховуючи наступне.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою від 16.04.2004 р. державного виконавця Відділу ДВС Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Суду не надані докази, підтверджуючі факт закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2002 р. по справі № 2-8562/13-2002 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 1465,44 грн., а також стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору, встановленого постановою державного виконавця від 17.04.2003 р.

Частиною третьою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини зазначені в ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на особу, яка звернулась із заявою до суду, що встановлено ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України.

В заяві стягувача ОСОБА_1 не наведені передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту виконавцем, або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заявник ОСОБА_1 не довела, що накладенням арешту на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , які належали боржнику ОСОБА_2 , порушуються її права, свободи чи законні інтереси.

Посилання в заяві ОСОБА_1 на те, що накладений на майно ОСОБА_2 арешт, порушує право її сина на отримання спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , не є підставою для зняття арешту за заявою ОСОБА_1 , оскільки син ОСОБА_1 не позбавлений права самостійно звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Більш того, у довідці № 37725/19.6-32 від 27.02.2020 Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), долученій до заяви ОСОБА_1 , їй роз`яснено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не надала доказів, підтверджуючих наявність підстав для зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 , не довела неправомірності дій державних виконавців при накладенні арешту, судом не вбачається підстав для задоволення заяви та зняття арешту з 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 258-260, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17.04.2020 р.

СУДДЯ