Номер провадження: 22-ц/813/3160/20
Номер справи місцевого суду: 495/5708/18
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Прийомової О.Ю. 27 вересня 2019 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини, відповідно до якої просила суд: стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, від якого народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина з народження проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач проживає в іншому населеному пункті, останні півтора року не приїжджав побачитись з донькою, а у 2018 році, без пояснення причин, припинив надавати матеріальну допомогу, залишивши позивача з донькою в скрутному матеріальному становищі.

Позивач з донькою отримують невелику соціальну допомогу у розмірі 860 гн на місяць, крім того, ОСОБА_2 має нерегулярний, невеликий дохід, який отримує від неофіційного,епізодичного підробітку, іноді їм з донькою матеріально допомагають її батьки, інших доходів у неї не має.

В той же час, відповідач є здоровою, працездатною людиною, має постійне джерело доходів, аліментів нікому не платить, інших дітей на утриманні не має, а тому в контексті ст. 84 СК України ОСОБА_2 вважала, що він в змозі надавати матеріальну допомогу ще на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

20 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, вказуючи, що після народження дитини сторони почали проживати окремо.

Проте він приїжджав до дитини, коли у нього з`являлась можливість, оскільки проживає в с. Великий Дальник, працює в м. Одесі.

Вказує, що під час особистих та телефонних розмов, ОСОБА_2 неодноразово наголошувала, що ОСОБА_1 є лише біологічним батьком дитини та може не приїздити до неї, а лише повинен давати грошові кошти на дитину шляхом перерахування на картковий рахунок.

Приблизно півтора роки назад, ОСОБА_2 повідомила, що не надасть можливість побачитись з дитиною, навіть якщо він приїде.

Тому, він, маючи бажання спілкуватись з дитиною, бачитися з нею, приймати участь у її вихованні, просив: зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх спільною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити час та день для їх зустрічей з донькою: кожну другу та четверту неділю кожного місяця у проміжок часу з 10-00 до 19-00 години та в день народження дитини 22 липня кожного року з 09-00 до 14-00 години, в присутності матері за місцем проживання матері до досягнення донькою 6 річного віку, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісяця з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 22 червня 2018 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, з дня звернення до суду, а саме з 22 червня 2018 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання матері дитини відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї було задоволено частково.

Визначено спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: надати можливість ОСОБА_1 зустрічатися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної другої та четвертої неділі місяця в присутності матері з 10-00 години до ІНФОРМАЦІЯ_3 години в м. Білгород-Дністровському у місцях дитячих розваг з дотриманням режимних моментів; в день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю між батьком та матір`ю.

Попереджено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про недопустимість підбурювання дитини проти кожного з них.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволення позову в цій частині відмовити, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не має можливості надавати матеріальну допомогу матері дитини, оскільки має на утриманні матір, яка є пенсіонером, а також батька, який є інвалідом першої групи.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки № 500, виданої КП «ЖЕО № 1» 20 червня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: донька ОСОБА_3 , 2016 року народження. Донька зареєстрована за місцем проживання матері.

Вказане також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та паспортними даними позивача.

Позивач, вказуючи на рівень своїх доходів, приєднала до матеріалів справи довідку з управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради № 582 від 18 червня 2018 року, з якої вбачається, що позивач отримує допомогу на дитину ОСОБА_3 з 01 липня 2016 у розмірі 860 грн щомісячно.

Також з виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 вбачається, що відповідач періодично, до 12 грудня 2017 року, сплачував на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у добровільному порядку, однак, після вказаної дати, перестав дбати про матеріальне забезпечення дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01 липня 2019 року встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1699 грн.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки ПП «Шина люкс» № 06/08-18-1 від 06 серпня 2018 року, ОСОБА_1 дійсно працює у ПП «Шина люкс» з 01 березня 2017 року за основним місцем роботи та займає посаду комірник. Посадовий оклад становить 3800 грн.

Враховуючи усе вищевикладене, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її потреби, рівень доходів позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісяця з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, підлягали частковому задоволенню, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягали аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд прийшов до наступного.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд обгрунтовано виходив з того, що відповідач має працездатний вік, стабільну роботу, інших аліментних зобов`язань не має, враховуючи також те, що станом на момент звернення позивача до суду дитині ще не виповнилось три роки, на підставі чого суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років підлягали частковому задоволенню (з урахуванням можливості відповідача надавати таку допомогу), а саме, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що останній не має можливості надавати матеріальну допомогу матері дитини, оскільки апелянт має на утриманні матір, яка є пенсіонером, а також батька, який є інвалідом першої групи.

У матеріалах справи дійсно наявна копія пенсійного посвідчення матері ОСОБА_1 та довідка до акту огляду МСЕК про те, що батько відповідача є інвалідом першої групи інвалідності категорії «Б» /а.с.49-50/. Однак, вказані документи не можуть беззаперечно свідчити про те, що батьки апелянта знаходяться на повному його утриманні, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту апелянтом не надано. Крім того, колегія суддів враховує, що батько та мати ОСОБА_1 , як пенсіонери, отримують державне грошове забезпечення, і доказів щодо розміру такого пенсійного забезпечення, а також те, що воно є недостатнім для забезпечення потреб батьків, ОСОБА_1 не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини, оскільки вказане не підтверджено жодним доказом.

Крім того, колегія суддів враховує, що термін сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 є короткочасним - з дня звернення до суду, а саме з 22 червня 2018 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому сплата аліментів у визначеному судом розмірі не може суттєво погіршити матеріальний стан апелянта.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе