Ухвала

16 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 203/5780/16-ц

провадження № 61-6562ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2007 року № 990/03-13 у розмірі 1 206 502,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2011 року № 990СІ1 у розмірі 625 900,59 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року задоволено.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року скасовано та справу призначено до судового розгляду.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано договір поруки від 27 липня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 припиненим 07 грудня 2007 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство (далі - АТ) «Альфа-Банк», звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року клопотання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи задоволено.

Призначено у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим повторну судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

1. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Сторона 3. Поручитель» наявний у додатковому договорі № 1 до договору поруки № 6 від 27 липня 2007 року, укладеного 07 грудня 2007 року ОСОБА_1 .?

2. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Сторона 3. Поручитель» наявний у договорі № 3 про внесення змін до договору поруки № 6 від 27 липня 2007 року, укладеного 08 серпня 2011 року ОСОБА_1 .?

Виконання експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та експертів попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Експертам для дослідження надано матеріали цивільної справи № 203/5780/16-ц та зобов`язано провести експертизу за матеріалами цивільної справи.

Витрати за проведення експертизи покладено на АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».

Зобов`язано АТ Альфа-Банк» надати до експертної установи оригінали додаткового договору № 1 до договору поруки № 6 та договору № 3 про внесення змін до договору поруки.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

У квітні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про призначення повторної експертизи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто вказаними нормами не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвал апеляційних судів про призначення експертизи у справі.

Ураховуючи те, що ухвала апеляційного суду в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню, суд касаційної інстанції не перевіряє доводи касаційної скарги у цій частині.

Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 також оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року в частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно із частиною першою статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У випадках, передбачених статтею 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а за наявності підстав, наведених у статті 252 ЦПК України, питання про зупинення провадження у справі вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи, провадження у відповідності до пункту 9 частини першої статті 253 ЦПК України зупиняється на час проведення експертизи.

Ураховуючи те, що оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції призначено повторну судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, і у цей час неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд у даному випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частиною першою статті 252 ЦПК України), зупинити провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового рішення.

Отже, оскаржуване судове рішення в частині зупинення провадження є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктами 1, 2 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк