Провадження № 2/344/888/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Єрмак М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що 11.04.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Тойота Корола», державний номерний знак НОМЕР_1 , за тих обставин, що близько 09:30 год. відповідач керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ2108», державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила дорожнього руху, здійснюючи поворот ліворуч з прилеглої вулиці на вулицю Франка, в порушення вимог п.16.5 ПДР України не надав перевагу в русі транспортному засобу під керуванням позивача. Відповідач визнав свою вину в вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, між позивачем та відповідачем було складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). Цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано, згідно улкдаеної угоди між страховиком та позивачем №0368.609.19.01 визначено розмір матеріальної шкоди в сумі 17000 гривень, страховиком виплачено позивачу 15000 гривень, за вирахуванням франшизи в розмірі 2000 гривень. Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди йому було спричинено моральну шкоду, що виразилась в тому, що він довший час не міг відремонтувати транспортний засіб, змушений був нервувати та переживати через пошкоджений автомобіль. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 2000 гривень шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 20000 гривень моральної шкоди, 1000 витрат на правову допомогу та судовий збір.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно повідомлення про дорожньо-транпортну пригоду, складеного та підписаного сторонами ОСОБА_3 під час виїзду справа (на схрещенні доріг) керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ2108» державний номерний знак НОМЕР_3 завдав шкоду транспортному засобу марки «Toyota Corolla» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , а саме «зіпсовано задні двері та крило». В графі зауваження ОСОБА_5 вказано : «я винен в повній мірі в ДТП».

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК "Альфа страхування".

Згідно угоди про виплату страхового відшкодування №0368.609.19.01 укладеного між страховиком ПрАТ СК "Альфа страхування" та потерпілим ОСОБА_1 , сума страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 2000 гривень, складає 15000 гривень.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, вимогу про відшкодування розміру франшизи в сумі 2000,00 гривень обґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Визначення моральної шкоди, в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних страждань, заподіяних особі у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить та інші обставини.

В обгрунтування характеру та обсягу емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода ним не долучено жодних належних та допустимих доказів, виходячи із засад розумності та справедливості, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень, в зв`язку з порушенням звичного способу життєдіяльності позивача, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ч.2-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1,2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем та його представником не подано до суду попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

До матеріалів позовної заяви долучено копію квитанції №18 від 19/07/2019, виданої адвокатом Кузів Л.В., про те, що адвокатом прийнято від ОСОБА_1 за написання позовної заяви гонорар в розмірі 1000 гривень.

Таким чином позивачем не долучено до матеріалів справи договору про надання правової допомоги укладеного між ним та адвокатом Кузів Л.В., предметом якого є надання правничої допомоги в даній справі, не надано опису робіт виконаних адвокатом, таким чином позивачем не підтверджено встановленими процесуальним законодавством засобами доказування витрати на професійну правову допомогу в заявленому розмірі, вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат в розмірі 1000 гривень не обґрунтовано належними правовими підставами, тому вона не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2689 гривень, враховуючи, що позов задоволено частково на загальну суму 4000 гривень, що становить 18,1 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 486,70 гривень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України надання суду доказів та інформації належить до обов'язку відповідної заінтересованої сторони. Тому в резолютивній частині судового рішення зазначенню підлягає інформація стосовно відповідача, яка безпосередньо надана позивачем.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково;

стягнути із ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 - 2000 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 2000 гривень моральної шкоди та 486,70 судового збору;

в іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Бородовський С.О.