РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/22659/19

пр. № 2/759/2111/20

16 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Щербина А.В.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду в грудні 2019 р., за яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте з 2009 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад рік не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319 ЦК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 06.12.2019 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.01.1998 року, посвічений президентом Київської універсальної біржи Деточкою Н.Н..

Крім власника квартири ОСОБА_1 зареєстрований чоловік позивача ОСОБА_2 , який з 2009 року не проживає в спірній квартирі.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Головуючий Сенько М.Ф.