Справа № 482/41/20
Номер провадження 2/482/244/2020
РІШЕННЯ
14 квітня 2020 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., секретар судового засідання Мозгова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, поданою і підписаною її представником адвокатом Біленським А.Г., до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позову послалася на те, що 25 травня 2001 року придбала у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши договір купівлі-продажу та зареєструвавши його в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-139, проте нотаріально договір посвідчений не був, у зв`язку із ухиленням від такого продавцем.
Позивач стверджує, що укладена між нею та відповідачем угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому вважає її дійсною.
Ухвалою суду 10.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача адвокат Біленський А.Г. надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримують
Відповідач про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 23.06.2001 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , змінивши прізвище на « ОСОБА_5 ».
25 травня 2001 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу №2-139, який посвідчений на УТБ «Ріко-Альянс» (відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в Вознесенському БТІ за р.№340.
Факт права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, який було нею продано ОСОБА_6 , підтверджується посиланнями на правовстановлюючий документ, що зазначений в письмовому біржовому договорі купівлі-продажу будинку, а саме: на Договір купівлі-продажу, посвідчений Себинською сільською радою народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області за реєстровим №136 від 24.12.1990 р., зареєстрованим Вознесенським міжміським БТІ у книзі за реєстр. №340 від 20.12.1994 р.
Вказаний об`єкт нерухомості складається з житлового будинку, позначеного на плані літ. А-1, житловою площею 39,1 кв.м., сарая Б-1, огорожі №№1-3, інвентарною вартістю 5145 грн. Вказане домоволодіння, розташоване на земельній ділянці загальним розміром 0,45 га, з яких 0,25 га передано продавцю для обслуговування житлового будинку на підставі рішення, виданого виконкомом Себинської сільської ради народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області за №45 від 15.07.1997 року.
Сторони за угодою цілком виконали істотні умови договору, за яким ОСОБА_7 у власність було передано вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а ОСОБА_7 передала продавцю обумовлену суму грошей.
Укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір ніким не оспорений. Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено.
Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено 25.05.2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.
Відповідно п.п 48, 49 Наказу Міністерства Юстиції України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, встановлювалися вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також наслідки щодо недотримання такої вимоги, яка тягне недійсність такого договору, передбаченого ст. 47 цього Кодексу.
У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Суд визнає факт того, що договір від 25.05.2001 року купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на УТБ «Ріко-Альянс» - відбувся.
Будь-яких обмежень або заборон на відчуження спірного будинку під час судового розгляду справи не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 840 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст.12,76,141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25 травня 2001 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» і зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-139 від 25 травня 2001 року, - дійсним.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 - судовий збір в розмірі 840,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручене удень його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 розділу XII "Прикінцевих положень" ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину встановленого КМУ пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Рішення складено 14 квітня 2020 року

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І.Демінська