Ухвала

16 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 152/854/19

провадження № 61-6820ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року, додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») на його користь: страхове відшкодування понесених ним витрат на лікування в розмірі 13 000 грн; страхове відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності, в розмірі 5 695,32 грн; страхове відшкодування, пов`язане зі стійкою втратою працездатності, в розмірі 24 804 грн; страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, в розмірі 2 174,96 грн; витрати на правничу допомогу.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 24 грудня 2015 року близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку села Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив наїзд на нього та ОСОБА_3 в той час, як вони рухалися в зустрічному для водія напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 загинула на місці пригоди, а він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 04 липня 2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом № АЕ/3019199 в ТДВ СК «Альфа-Гарант», тому він звернувся до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням в розмірі 13 000 грн, із стійкою втратою працездатності -28 804 грн, з тимчасовою втратою працездатності за період з 24 грудня 2015 року по 25 квітня 2016 року та моральною шкодою - в розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак страхового відшкодування йому не було виплачено.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 : страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, в сумі 13 000 грн; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, в сумі 5 695,32 грн; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, в сумі 24 804 грн; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2 174,96 грн, а всього - 45 674,28 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 100 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» залишено без задоволення, а рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року та додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року - без змін.

09 квітня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року, додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 45 674,28 грн (13 000 грн + 5 695,32 грн + 24 804 грн + 2 174,96 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). Тому справа № 152/854/19 є малозначною в силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ТДВ СК «Альфа-Гарант» обґрунтувало тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Суди не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 357/3729/17 та від 24 червня 2019 року у справі № 564/1682/16-ц.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у згаданих постановах Верховного Суду встановлені обставини, які не є подібними до обставин, встановлених судами в цій справі, а тому викладені в них висновки не підлягають беззастережному застосуванню в цій справі. Так, у справі № 357/3729/17 позивач просив стягнути із страхової компанії на його користь страхове відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу. У справі № 564/1682/16-ц предметом позову є визнання недійсною угоди про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, а також стягнення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту та відшкодування моральної шкоди. Натомість в цій справі предметом позову є відшкодування шкоди, завданої здоров`ю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року, додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов