Номер провадження 2/754/497/20
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.08.2018 року о 08.40 год. по вул.Жулянській в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області сталась ДТП за участю автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та належного йому (позивачу) мотоцикла «Harley-Davidson», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 20.08.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Свою вину в судовому засіданні відповідач визнав.

Як зазначає позивач, згідно Звіту № 485/08-18 про визначення вартості матеріального збитку від 10.09.2018 року та Звіту № 485/08-18/1 від 10.09.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП становить 214 506, 76 грн.

Позивач вказує і на те, що відповідач повідомив його про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Однак, йому (позивачу) стало відомо про те, що з 05.07.2018 року компанія втратила право укладати ОСЦПВВНТЗ, а від працівників страхової компанії йому стало відомо, що заяви про страхове відшкодування не приймаються, оскільки страховик готується до ліквідації.

Посилаючись на викладені обставини, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 07.05.2019 року, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 54 439,20 грн., з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

17.12.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому представник відповідача просив призначити по справі автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.12.2018 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновків експертизи.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 02.04.2019 року поновлено провадження у справі після отримання висновків експертизи.

07.05.2019 року представником позивача ОСОБА_4 подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої уточнено коло відповідачів та зменшено розмір позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.05.2019 року залучено до участі у справі в якості відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 23.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав позовні вимоги.

Відповідач ПрАТ «Київськй страховий дім» в судове засідання свого представника не направив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на уточнену позовну заяву не надав.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та відповідача ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 08.08.2018 року о 08.40 год. по вул.Жулянській в с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області Маслюк О.Г., керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком та зміною напрямку руху не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Harley-Davidson», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, який рухався по головній дорозі. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл позивача «Harley-Davidson», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, відповідно до зазначених вище норм, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду.

Проте, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до страхового полісу АМ/410504, який був чинним на момент ДТП. Страховий ліміт відповідно до вказаного полісу встановлено в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10.08.2018 року прийнято рішення про припинення товариства.

19.09.2018 року позивачем ліквідатору товариства подано заяву про включення до реєстру кредиторів.

Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які в свідчили про виконання ПрАТ «Київський страховий дім» зобов`язань за договором страхування. Слід зауважити, що анулювання ліцензії та перебування у стадії ліквідації не звільняє ПрАТ від зобов`язань за попередньо укладеними договорами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Київський страховий дім» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну.

Так, відповідно до Висновку експерта КНДІСЕ від 20.03.2019 року № 13-4/50, матеріальний збиток, завданий позивачу, міг становити 452 071,62 грн., ринкова вартість мотоцикла у пошкодженому стані могла становити 292 632,42 грн.

Відтак, різниця між вартістю КТЗ до ДТП та після становить 159 439,20 грн. і вказана сума підлягає відшкодуванню. При цьому суд враховує, що вказана сума відповідачами належним чином не оспорювалась і не спростовувалась.

З урахуванням вищенаведених правових норм, з ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 100 000,00 грн.

Крім того, відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зважаючи на те, що вартість завданих позивачу збитків становить 159 439,20 грн., з яких 100 000 грн. підлягають стягненню з відповідача ПрАТ "Київський страховий дім", суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 різниці між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування, як з винної особи заподіювача шкоди, в сумі 59 439,20 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме з ПрАТ «Київський страховий дім» - 1555,18 грн., з відповідача ОСОБА_2 - 589,90 грн.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 23, 979, 988, 990, 991 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (, 04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 37-41) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1555,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) завдану шкоду в розмірі 59 439,20 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 589,90 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: