ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 505/2036/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2476/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів - Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

розглянувши у письмовому провадження апеляційну скаргу представника Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року у складі судді Вергопула А.К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.5-7).

Позовні вимоги мотивовані тим, що за кредитним договором №б/н від 08 липня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 09 червня 2019 року має заборгованість у розмірі 13 058,47 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 5 226,71 грн.;

- заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 306,88 грн.;

- заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.;

- нарахована пеня за прострочення зобов`язання - 3 576,86 грн.;

- нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 598,02 грн.

Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 08 липня 2011 року та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 визнала позов частково, а саме у частині стягнення суми тіла кредиту (а.с.44).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року позов банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитом в сумі 5 226,71 грн. та судові витрати в сумі 1 921 грн., в іншій частині - відмовлено (а.с.46-47).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 5226,71грн. та відсутністю правових підстав для задоволення іншої частини позову.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Крилова О. Л . в інтересах банку, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року в частині незадоволених вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог. При цьому, Крилова О.Л. зазначила, що не згодна з оскаржуваним рішенням суду в частині відмови у стягненні частини заборгованості по тілу кредиту. В іншій частині рішення суду не оскаржується (а.с.52).

В обґрунтування скарги, представник послалась на те, що судом першої інстанції не враховано, що заборгованість за тілом кредиту складається з двох складових:

-заборгованість за тілом кредиту - 5 226,71 грн.;

-заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 306,88 грн.

Тому суд не мав правових підстав відмовляти у стягненні заборгованості по тілу кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Рішення суду першої інстанції переглядається в частині відмови банку у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 306,88 грн., в іншій частині не оскаржено сторонами.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що 08 липня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.14).

За змістом анкети-заяви ОСОБА_1 погодилась, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитку «Універсальна» та зазначила бажаний кредитний ліміт - 4 000 грн.

Заява не містить будь-яких даних про видачу картки, строку дії та який рахунок відкривається на ім`я заявника.

За розрахунком заборгованості за договором №б/н від 08 липня 2011 року, укладеного між банком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 09 червня 2019 року наявназаборгованість у розмірі 13 058,47 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 5 226,71 грн.;

- заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 306,88 грн.;

- заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.;

- нарахована пеня за прострочення зобов`язання - 3 576,86 грн.;

- нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 598,02 грн. (а.с.8-13).

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов тавимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

До вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України (щодо договору приєднання), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 липня 2011 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (21 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, який свідчив би про ознайомлення саме з цими умовами, тому з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наявні підстави для задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту).

З огляду на наявний розрахунок заборгованості банку загальна заборгованість за тілом кредиту складає 7 533,59 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 5 226,71 грн.;

- заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2 306,88 грн.

Тіло кредиту - це сума, яку фактично отримав в борг позичальник без будь-яких інших складових як-то проценти, штрафи тощо. При цьому, відповідачкою визнано позовні вимоги в частині стягнення суми тіла кредиту (а.с.44). З позовної заяви вбачається, що тіло кредиту складається з поточної заборгованості та простроченої.

Відповідно до вимог ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 365/159/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів прийшла до висновку, що судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 306,88 грн. підлягає скасуванню із задоволенням позову в цій частині.

В частині відмови у задоволенні вимог банка про стягнення з відповідачки пені, штрафів та стягнення заборгованості за тілом кредиту судове рішення не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядалось.

Щодо судових витрат

Ураховуючи наведене та вимоги ст.141 ЦПК України, судові витрати сплачені сторонами у цій справі підлягають перерозподілу (а.с.1,55).

Оскільки позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом та при подачі апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у загальному розмірі 2 785,45 грн., з яких за подачу позову - 1 114,18 грн. (1 921 х 58% : 100%), а за подачу апеляційної скарги 1 671,27 грн. (2 881,50 х 58 % : 100 %), при цьому:

- розмір заявлених позовних вимог -13 058,47 грн. (100 %),

- розмір вимог, що підлягають задоволенню - 7 533,59 грн. (5 226,71+2 306,88), що складає 58 % від заявлених вимог;

- розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом - 1921 грн.;

- розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою - 2 881,50 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 306,88 грн. та стягнення судових витрат у розмірі 1 921 грн. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 306,88 грн. (дві тисячі триста шість гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, ) судовий збір за подачу позову у розмірі 1 114,18 грн. (одна тисяча сто чотирнадцять гривень вісімнадцять копійок), за подачу апеляційної скарги - 1 671,27 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят одна гривня двадцять сім копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: