Справа № 532/350/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2020 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу авторозподілу судді Полтавського районного суду Полтавської області Путрі О.Г. передана на розгляд цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів.

До початку з`ясування обставин у справі суддя Путря О.Г. заявила про самовідвід, посилаючись на те, що особисто знайома з позивачем по справі ОСОБА_1 , являються колегами та неодноразово приймали участь у спільних семінарах , що може викликати сумнів в неупередженості щодо розгляду вказаної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36,39,40 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Путрі О.Г. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів передати на розгляд іншому судді в порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. Г. Путря