Справа № 633/159/20
Номер провадження 4-с/633/1/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА ЇН И

08 грудня 2020 року Печенізький районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тимченко А.М.,

за участю секретаря судового засідання Меденець Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області скаргу ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу, заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків)

за участю:

представника скаржника - адвоката Зінченко С.А.

представника заінтересованої особи Макогон Г.В.

У С Т А Н О В И В :

Представник скаржниці ОСОБА_1 адвокат Зінченко С.А. звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, в подальшому уточнивши її та просить суд:

- визнати протиправними дії заступника начальника відділу Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області Макогон Ганни Валентинівни, щодо винесення 17.12.2019 року постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 , винесену 17.12.2019 року, при виконанні виконавчого листа №633/76/16-ц, виданого 07.10.2019 року.

В обґрунтування скарги представник скаржниці посилається на те, що заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області Макогон Ганною Валентинівною при примусовому виконанні виконавчого листа №633/76/16-ц, виданого 07.10.2019 року Печенізьким районним судом Харківської області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільній сумісній власності, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно встановлений паркан території домоволодіння по АДРЕСА_1 винесена постанова про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 гривень та зобов`язано скаржницю виконати постанову протягом десяти робочих днів. Постанову ОСОБА_1 отримала 20.12.2019 року і вважаю дану постанову неправомірною. На рішення суду, яке виконується державним виконавцем скаржницею була подана касаційна скарга та 10 жовтня 2019 року у справі № 633/76/16-ц Верховний Суд виніс ухвалу про відкриття провадження у справі. В скарзі представник скаржниці вказує, що ОСОБА_1 направляла до органу виконавчої служби лист та надавала пояснення про те, що вона звернулась до Верховного Суду з заявою про зупинення виконавчого провадження, та є інвалідом 2 групи і в силу своїх фізичних вад, відсутності грошових коштів не може своєчасно виконати рішення суду. Та орган виконавчої служби не взяв до уваги пояснення скаржниці.

Також представник скаржниці посилається на те, що 26 листопада 2019 року Верховним Судом України винесена ухвала про зупинення виконавчого провадження по даній справі, яку вона отримала, але не змогла своєчасно перенаправити до органу виконавчої служби через стан свого здоров`я, оскільки є інвалідом 2 групи. Вважає, що орган виконавчої служби виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 , знаючи, що обмежена у пересуванні, не переконавшись про відсутність ухвали Верховного Суду про зупинення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Зінченко С.А. доводи скарги підтримала та просила її задовольнити.

Заступник начальника Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) Макогон Ганна Валентинівна в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , надала відзив на скаргу, в якому посилається на те, що доводи скаржниці стосовно незаконності постанови та протиправності дій заступника начальника Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) Макогон Г.В. грунтуються на припущеннях, є надуманими та необгрунтованими. Статтями 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені виключні підстави для зупинення виконавчого провадження. Подання касаційної скарги та прийняття ухвали про відкриття провадження по справі не є підставою для зупинення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій. Також не є підставою для зупинення виконавчого провадження і звернення боржниці ОСОБА_1 до Верховного Суду із заявою про зупинення виконавчого провадження. Недостатність коштів, наявність інвалідності боржника також не є підставами для зупинення виконавчого провадження. Крім того, боржниці було неодноразово роз`яснено порядок виконання рішення про, що зазначалося у постанові про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2020 року, у зобов`язанні від 28.10.2020 року, вимозі від 25.11.2019 року та в усному порядку при виїзді на місце виконання рішення 07.11.2020, про що було складено відповідний акт державного виконавця. Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий збір-це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Звільнення боржника від сплати виконавчого збору не передбачено законодавством, за винятком рішення до відкриття виконавчого провадження. На момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду 17 грудня 2019 року інформації про зупинення виконавчого проаадження від суду та від боржника не надходило. На вимогу державного виконавця надати письмові пояснення щодо поважності причин невиконання рішення Печенізького районного суду Харківської області №633/76/16-ц боржником надано не було. Тому постанова винесена в рамках виконавчого провадження є законною. Інформація з Верховного Суду про зупинення виконавчого провадження надійшла до відділу 21.12.2019 року на момент, коли виконавче провадження було запинено. На теперішній час для скасування постанови про накладення штрафу відсутні законні підстави та технічна можливість, питання стягнення штрафу буда вирішено після прийняття касаційним судом відповідного рішення. Державний виконавець вважає, що ОСОБА_1 навмисно не виконує рішення суду і підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши представника скаржниці, заступника начальника Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків),дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

28.10.2019 року заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60420427 по виконанню виконавчого листа № 633/76/16-ц, виданого 07.10.2019 року Печенізьким районним судом Харківської області, про усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільній сумісній власності, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно встановлений металевий паркан на території домоволодіння по АДРЕСА_1 .

28.10.2019 року копія даної постанови була направлена боржниці ОСОБА_1 та стягувачу ОСОБА_2 , винесено виклик державного виконавця та зобов`язання ОСОБА_1 виконати рішення потягом 10 робочих днів до 07 листопада 2019 року.

07 листопада 2019 року заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області при примусовому виконанні виконавчого листа №633/76/16-ц виданого 07.10.2019 року Печенізьким районним судом Харківської області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільній сумісній власності, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно встановлений металевий паркан на території домоволодіння по АДРЕСА_1 був складений акт державного виконавця, де було надано боржниці ОСОБА_1 добровільно виконати рішення суду протягом 10 днів до 06 листопада 2019 року та цього ж дня винесена вимога-зобов`язання про виконання рішення протягом 10 робочих днів до 18 листопада 2019 року.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 05.11.2019 року до заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області Макогон Г.В. вбачається, що боржниця направила державному виконавцю копію ухвали Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 15 травня 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, разом з додатками: копія паспорта, копія довідки МСЕК.

15.11.2019 року боржниця звернулась до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження до результату розгляду її касаційної скарги у Верховному суді України.

25.11.2019 року державним виконавцем були винесені постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які направлені боржниці та отримані нею 28.11.2019 року. У відповідь боржницею ОСОБА_1 державному виконавцю були надіслані пенсійне посвідчення, довідку про доходи, довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та виписку із медичної карти стаціонарного хворого з 04.05.18 по 18.05.18.

17.12.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 1700 грн. та 19.12.2019 року постанова про зупинення виконавчих дій.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини першої статті 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 по справі №640/11079/19, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

З матеріалів справи вбачається, що заступником начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області в рамках виконавчого провадження № 60420427 було прийнято постанову від 17.12.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700,00 грн. за невиконання рішенням суду.

Позивачем в позовній заяві вказано на те, що вона прохала вважати причини невиконання рішення поважними, а саме те, що нею подана касаційна скарга на рішення суду, крім того, є інвалідом 2 групи по життєво, має пенсію розміром 2 000 гривень, на яку повинна прожити, придбати ліки, оплатити рахунки за житлово-комунальні послуги, за станом здоров`я не може вийти на вулицю та займатись демонтажем паркану.

Беручи до уваги обов`язок державного виконавця щодо здійснення перевірки виконання боржником рішення суду, а також причин поважності його невиконання, суд доходить висновку, що державний виконавець при прийнятті спірної постанови про накладення штрафу неправомірно не врахувала надану боржницею медичну документацію, що підтверджувала її хворобу та дійшла хибних висновків про відсутність поважних причин для невиконання рішення суду боржницею.

Крім того, скаржницею ОСОБА_1 державному виконавцю неодноразово були направлені заяви про зупинення виконання судового рішення з додатками медичної документації до результатів розгляду її касаційної скарги у Верховному Суді України, але державним виконавцем лише 19.12.2019 року була винесена постанова про зупинення виконавчих дій ВП №60420427. Хоча, Єдиний державний реєстр судових рішень, є загальнодоступним офіційним сайтом рішень судів України, яким могла скористатись державний виконавець і згідно ЄДРСР ухвала Верховного Суду про зупинення виконання рішення Печенізького районного суду Харківської області від 26.11.2019 року була оприлюднена на сайті 27.11.2019 року.

За таких підстав, постанова заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ в Харківській області про накладення штрафу ВП№60420427 від 17.12.2019 на ОСОБА_1 незаконна та підлягає скасуванню.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст .ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу, заінтересована особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) - задовільнити

Визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Макогон Ганни Валентинівни щодо винесення 17.12.2019 року постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 , винесену 17.12.2019 року при виконанні виконавчого листа №633/76/16-ц, виданого 07.10.2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2020 року.

Суддя: А.М. Тимченко