Справа №621/915/20
УХВАЛА

іменем України

17 квітня 2020 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Шахова В.В., розглянувши заяву Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича до ОСОБА_1 , Фермерського господарства Русіна Івана Михайловича третя особа - Центр надання адміністративних послуг при Зміївській районній державній адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування його державної реєстрації, визнання попереднього договору оренди земельної ділянки поновленим,

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, окрім ФГ ОСОБА_2 , здійснювати будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером 632778000:01:004:0212, в тому числі, але не виключно будь- яким чином обробляти земельну ділянку та збирати врожай озимої пшениці, який належить ФГ Строгого ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви заявник зазначив, що 29.03.2019 року ФГ "Строгого О.Ф." направило орендодавцю земельної ділянки ОСОБА_1 лист-повідомлення №96 від 25.03.2019 з пропозицією поновлення договору оренди земельної ділянки до якого було подано проект додаткової угоди до договору аренди. Запреречень проти поновлення договору оренди від ОСОБА_1 до ФГ "Строгого О.Ф." не надходило і орендодавець ОСОБА_1 отримала орендну плату за 2019 рік. Восени ФГ " ОСОБА_2 " здійснило на орендованій земельній ділянці роботи : дискування грунту та посіві озимої пшениці, а весною 2020 року - підживлення посивів озимої пшениці. Заявник вказує, що зазначені посіви озимої пшениці є його власністю. Тому, на думку заявника, до ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили може пройти чимало часу, за який новий орендар за договором оренди землі або інши особи матимуть формальне право зібрати врожай озимої пшениці чи іншим способом розпорядитися посівами та врожаєм, що спричинить йому значну матеріальну шкоду. З метою недопущення спричинення позивачу матеріальних збитків, заявник просить вжити заходи забезпечення позову.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1,2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на положення ст.151 ЦПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149, 150, 151 ЦПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке перебуває у користуванні відповідача (а саме земельна ділянка) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування порушення своїх інтересів заявник зазначає, що позивачу стало відомо, що на підставі договору оренди вищевказана земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача ФГ "РусінаІ.М.".

Заявник вважає, що спрямовані дії відповідача ФГ "Русіна І.М." на користування спірною земельною ділянкою, приведуть до того, що новий орендар буде мати формальне право зібрати врожай озимої пшениці чи іншим способом розпорядитися посівами та врожаєм, що спричинить значну матеріальну шкоду ФГ " ОСОБА_2 ".

Судом встановлено, що предметом спору у справі є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування його державної реєстрації, визнання попереднього договору оренди земельної ділянки поновленим, що є немайновими вимогами. Вимог майнового характеру не заявлено.

Співмірність під час вжиття заходів забезпечення позову передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Тому, суд вважає що вжиття відповідних заходів, а саме заборони будь-яким особам, окрім ФГ ОСОБА_2 , здійснювати будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером 632778000:01:004:0212, в тому числі, але не виключно будь- яким чином обробляти земельну ділянку та збирати врожай озимої пшениці, який належить ФГ ОСОБА_2 є не співмірні із заявленими позовними вимогами, які не носять майнового характеру.

Крім того, вжиття вказаних заходів може привести до припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання - відповідача, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного позивачеві майна чи зниження його вартості.

Позивачем також не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з сільськогосподарськими роботами, оскільки врожай взагалі не є предметом спору у даній справі. Отже, відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, окрім ФГ ОСОБА_2 , здійснювати будь- яку господарську діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером 632778000:01:004:0212, в тому числі, але не виключно будь- яким чином обробляти земельну ділянку та збирати врожай озимої пшениці, який належить ФГ ОСОБА_2 , жодним чином не призведе до істотного ускладнення чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, яким може бути визнано недійсним договір оренди землі.

Керуючись статтями 149-153, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову Фермерського господарства Строгого Олександра Федоровича -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може буте оскаржена шляхом подання апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справ, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Шахова