Справа № 761/8719/20
Провадження № 2-о/761/169/2020
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року до суду надійшла спільна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, визначення місця проживання дитини.

В своїй заяві заявники просять: розірвати шлюб, укладений між ними та визначити місце проживання їх трьох неповнолітній дітей.

Так, подана заява має ряд недоліків.

Частиною 1 ст. 273 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом (ч. 2,3 ст. 293 ЦПК України).

Так, в даному випадку, у своїй заяві заявники просять: визначити місце проживання неповнолітніх дітей за відповідною адресою, тобто фактично заявляють вимогу, яка має спірний характер правовідносин, а, отже в розумінні положень ЦПК України є вимогою, яку необхідно розглядати в порядку позовного провадження, так як перелік справ, які розглядаються, саме в порядку окремого провадження є вичерпним та визначений нормами ст. 293 ЦПК України.

Водночас, варто зауважити, що ч. 1, 2 ст. 109 Сімейного кодексу України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як вбачається з матеріалів заяви, в порушення вимог ч. 2 ст. 109 СК України, в матеріалах справи відсутні вищевказані нотаріально посвідчені договори.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заявниками до матеріалів заяви додано два оригінали квитанції (фіскальний та службовий чеки) про сплату судового збору на суму 429,40 грн.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судом було встановлено, що судовий збір в розмірі 429,40 грн., сплачений згідно фіскального чеку (платіж № від 16.03.2020, проведений АТ «Укрпошта») - не було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому, ст. 187 ч. 9 ЦПК України встановлено, що заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

За таких обставин, заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникам строку для усунення недоліків заяви, а саме надання письмового, нотаріально засвідченого договору про розмір аліментів на дитину, який передбачений положеннями ст. 109 Сімейного Кодексу України, уточнення вимог заяви, у відповідності до положень ч. 1,2 ст. 293 ЦПК України та надання відповідної виписки про зарахування сплаченого заявниками судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, за місцем розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 185, 293 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, визначення місця проживання дітей - залишити без руху, надавши заявникам строк в десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, роз`яснивши, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Притула