Справа № 683/640/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 квітня 1995 року разом з чоловіком ОСОБА_2 на підставі договору міни набули право власності в рівних частках на вищевказану квартиру. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона прийняла спадщину після його смерті і являється єдиним його спадкоємцем, так як двоє їх вже дорослих сини відмовились від спадкування на її користь. Однак їй нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину за законом через неможливість встановити факт належності заявленого спадкового майна спадкодавцю, оскільки в свідоцтві про смерть він записаний як « ОСОБА_2 », а в договорі як « ОСОБА_3 ». Аналогічна ситуація і щодо запису її прізвища в вищевказаному договорі та її паспорті. За таких обставин вона змушена звернутись до суду за захистом свого права власності.

Сторона позивачки подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на його обґрунтування та просила справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 219 згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 01 липня 2019 року.

У відповідності до даних довідки про спільне проживання відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за № 6448 від 29 липня 2019 року ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_2 . В склад його сім`ї входили: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 .

Факт перебування в шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Московським райЗАГС м. Харкова 04 червня 1967 року.

Зі змісту копій матеріалів спадкової справи № 388/2019, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 01 серпня 2019 року вбачається, що позивачка являється єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого. Сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшла 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі договору міни квартири на квартиру, посвідченого Шовтенко Н.П., державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори 17 квітня 1995 року за р. № 1067.

Зі змісту даного договору вбачається, що подружжя ОСОБА_1 набули право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , при цьому їх записано як « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_7 ».

Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 121/02-14 від 21 січня 2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову частку вищевказаної квартири після смерті ОСОБА_2 в зв`язку з неможливістю встановлення факту належності спадкового майна померлому через різне написання його прізвища в правовстановлюючому документі та в свідоцтві про його смерть.

Відповідно до роз`яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На час розгляду справи в суді вищезазначений договір міни є чинним і у встановленому законом порядку не скасований.

Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подружжя ОСОБА_1 набули право власності на вищевказану квартиру.

Приймаючи до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем заявленої спадщини та прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права на вказане спадкове майно у зв`язку з невірним написанням прізвища свого чоловіка, а також як власник іншої частки квартири позбавлена можливості належно користуватись та розпоряджатись своє власністю через помилку в зазначенні її прізвища, тому права позивачки підлягають захисту, а вищевказані обставини не можуть бути підставою для відмови у захисті її права власності.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. К.Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Суддя: