Справа № 183/3814/19
№ 2/183/894/20
У Х В А Л А

31 січня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та договорів недійсними,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_6 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_7 ,

представника відповідача ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и в:

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який в подальшому уточнила, визначивши третіми особами - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просить:

- визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на садибу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається із земельної ділянки 0,0898 га ,кадастровий номер :03:010:0003, житловий будинок літ А-3, загальна площа - 217,2 кв.м., житлова площа - 99,3 кв.м, тераса - 2008 рік побудови, площею 33,3 кв.м, сарай літ Б - 2011 рік побудови, площею 24,0 кв.м, навіс літ В - 2011 рік побудови, площею 11,9 кв.м, навіс літ Г - 2008 рік побудови, площею 31,5 кв.м; споруди № 1-10 - 2008 рік побудови: ворота, огорожа, хвіртки, фонтан, підпірна стані; замощення І - 2008 рік побудови, площею 198 кв.м;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М.;

- визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 28.04.20144 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М.;

- здійснити поділ спільного майна (садиби), що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом:

а) виділення на її користь 2/5 частини садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається із земельної ділянки 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003; житловий будинок літ А-3, загальна площа - 217,2 кв.м, житлова площа - 99,3 кв.м.; тераса - 2008 рік побудови, площею 33,3 кв.м.; сарай літ Б - 2011 рік побудови, площею 24,0 кв.м.; навіс літ В - 2011 рік побудови, площею 11,9 кв.м.; навіс літ Г - 2008 рік побудови, площею 31,5 кв.м.; споруди № 1-10 - 2008 рік побудови: ворота, огорожа, хвіртки, фонтан, підпірна стані; замощення І - 2008 рік побудови, площею 198 кв.м.;

б) виділення на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , 3/5 частини садиби, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається із земельної ділянки 0,0898 га, кадастровий номер :03:010:0003; житловий будинок літ А-3, загальна площа - 217,2 кв.м., житлова площа - 99,3 кв.м.; тераса - 2008 рік побудови, площею 33,3 кв.м.; сарай літ Б - 2011 рік побудови, площею 24,0 кв.м., навіс літ В - 2011 рік побудови, площею 11,9 кв.м.; навіс літ Г - 2008 рік побудови, площею 31,5 кв.м.; споруди № 1-10 - 2008 рік побудови: ворота, огорожа, хвіртки, фонтан, підпірна стані; замощення І - 2008 рік побудови, площею 198 кв.м.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 21 червня 2019 року вжито заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , яка в подальшому була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, а справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року відмовлено представникові відповідача ОСОБА_2 - адвокатові Єлісєєву О.Д. у задоволенні клопотання про закриття провадження по даній справі.

27 листопада 2019 року канцелярією суду зареєстровано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 (Том І, а.с.183-203), того ж дня відповідною ухвалою суду від 27 листопада 2019 року уточнений позов прийнято до розгляду (Том І, а.с.221-223).

27 січня 2020 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Сороки О.В. (Том ІІ, а.с.54), в обґрунтування якої відповідач посилається на те, що 21.06.2019 року суд задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову, наклавши арешт на спірне майно. Вказана ухвала суду на адресу відповідачів не направлялася, що підтверджується відповіддю судді про усунення порушень шляхом надсилання ухвали. Крім того, суд вийшов за межі клопотання позивача про забезпечення позову, що підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2019 року, якою вказану ухвалу скасовано. 03.10.2019 року суд виніс ухвалу про відмову у закритті провадження по справі, яка взагалі не містить обґрунтування висновків суду щодо предмета позову. 18.10.2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду цивільну справу було витребувано до апеляційного суду, однак вказана ухвала не була виконана. В апеляційній інстанції розглядалась скарга на ухвалу про відмову в закритті провадження у справі, що перешкоджає подальшому розгляду справи, однак суд першої інстанції матеріали справи не направив, а направив лише виділені матеріали (контрольне провадження), чим порушив п.15.10 Перехідних положень ЦПУ України та провів засідання 27.11.2019 року, і у якому прийняв до розгляду уточнений позов, без присутності відповідачів, чим фактично вирішує справу, яку розглядає суд апеляційної інстанції. Ухвала суду про прийняття до розгляду уточного позову від 27.11.2019 року відправлена до ЄДРСР лише 16.12.2019 року, тобто через 19 днів, що є порушення закону. Сам відповідач отримав копію вказаної ухвали разом з уточненим позовом лише 08.01.2020 року безпосередньо в суді, іншим учасникам відповідно до відміток кореспонденція направлялася 10.01.2020 року.

Крім того, згідно відповіді на інформаційний запит, 19.06.2019 року було проведено автоматизований розподіл цивільної справи №183/3714/19, кількість суддів, що приймало участь у автоматизованому розподілі цієї справи - 1 ( ОСОБА_9 ), що в розумінні п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України є безумовною підставою для відводу.

Зазначені обставини викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Сороки О.В., тому посилаючись на вимоги ст. 36 ЦПК України, відповідач просить відвести суддю Сороку О.В ОСОБА_10 від розгляду даної справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представники, кожен окремо, заяву про відвід судді підтримали та наполягали на її задоволенні з зазначених у ній підстав.

Позивач заперечувала проти задоволення заяви про відвід судді, а її представник висловив думку про те, що відповідачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу, яка не підлягає оскарженню і такі дії, на його думку, свідчать про затягування розгляду справи стороною відповідача, з огляду на що, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подану заяву, дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, о розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу у цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Слід звернути увагу на те, що суд постановляючи ухвалу про забезпечення позову від 21 червня 2019 року застосував більш м`який вид забезпечення позову, ніж був заявлений позивачем у заяві. Дніпровський апеляційний суд дійшов до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та необхідність скасування зазначеної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Наразі клопотання позивача про забезпечення позову залишається не вирішеним.

При цьому, вищевказані обставини не можуть слугувати підставою для відводу судді у даній цивільній справі.

В свою чергу, ухвала суду від 03 жовтня 2019 року, якою було відмовлено представникові відповідача у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, в силу ч.3 ст.53 ЦПК України, окремо від рішення суду оскарженню не підлягала, у зв`язку з чим апеляційне провадження по апеляційній скарзі відповідачів було закрито. Таким чином, посилання відповідача в заяві про відвід на порушення суддею п.15.10 Перехідних положень ЦПК України та подальшого розгляду справи є безпідставними і фактично зводяться до незгоди заявника з даним процесуальним рішенням.

Поряд з цим, про дату підготовчого судового засідання, призначеного на 27.11.2019 року о 10.00 годин відповідач ОСОБА_2 та представники відповідачів були повідомлені належним чином, про що свідчать їх власноручні підписи у розписці (Том І, а.с.170), однак на вказаний час до суду не з`явилися, що стверджується довідкою (Том І, а.с.181), а тому питання про прийняття уточненого позову вирішено за їх відсутності з постановленням ухвали від 27.11.2019 року.

Дійсно, на довідковій сторінці справи міститься відмітка про отримання відповідачем ОСОБА_2 копії ухвали разом з уточненим позовом та додатками до нього 08.01.2020 року. З копіяї супровідного листа (Том І, а.с.227) вбачається, що відповідачам та третім особам вказані документи були направлені поштою 16.12.2019 року, при цьому своєчасне направлення процесуальних документів та вручення їх сторонам у справі до обов`язків судді не входить.

Також, суд не погоджується з тим, що підставою для відводу є порушення порядку визначення судді для розгляду цієї справи, з огляду на те, що справу передано на розгляд судді Сорокі О.В. за результатами проведеного 19.06.2019 року о 14:19 автоматизованого розподілу, оформленого протоколом, який відповідає вимогам ч.15 ст.33 ЦПК України.

Всі інші доводи відповідача в заяві про відвід не ґрунтуються на фактичних даних, а є його суб`єктивним припущенням, що не може бути достатньою підставою, в розумінні ст.36 ЦПК України, для відводу судді.

Крім того, слід зазначити, що ЄСПЛ встановив два аспекти «неупередженості»: по-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрасті, по-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього. У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 826/14033/17.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у заяві про відвід судді Сороки О.В., не можуть бути розцінені судом, як обставина, що викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді даної справи. Всі доводи відповідача являються його думкою та припущеннями, які суд розцінює, як незгоду з процесуальними рішеннями, прийнятими в ході розгляду справи, в спосіб, передбачений нормами ЦПК України. Такі дії відповідача направлені виключно на затягування розгляду справи.

Аналізуючи викладене, суд вважає, відвід необґрунтованим, тому є підстави для вирішення питання про відвід судді Сороки О.В. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід (п. 11 ч. 1 ст.253 ЦПК України).

Разом з тим, оскільки зупинити провадження у справі є правом, а не обов`язком суду, суд не вважає за необхідне зупиняти провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40, п.7 ст. 252 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати необґрунтованим відвід судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороки О.В., заявлений відповідачем ОСОБА_2 .

Передати заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Сороки О.В. до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 03 лютого 2020 року.

Суддя Сорока О.В.