Справа № 509/562/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

секретарі судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , 06.04.2020 р. звернулася з вищевказаною заявою до суду. У заяві зазначила, що ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.02.2014 року у справі №509/562/14-ц, в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, було накладено арешт на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав йому на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що на даний час будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Предстанвик ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі, та просила заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство України, яким врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2014 року у справі №509/562/14-ц, в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, було накладено арешт на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 .

У той же час, 26.09.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_4 ) було укладено кредитний договір № 014/0034/82/83151, згідно з яким вона отримала у кредит від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти у розмірі 1292340,00 грн під 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення коштів до 29.09.2017 року. 04.04.2009 року між від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/0034/82/83151.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0034/82/83151 26.09.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №1003, (номер запису про іпотеку 18520161), згідно з яким ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передала в іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0617, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , (номер запису про обтяження 18520286).

Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_5 не виконувала належним чином, в неї виникла прострочена заборгованість, тому 03.04.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вирішив відступили своє право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ПАТ ЮСБ БАНК , а той в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФКРЕДИТ».

У подальшому ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФКРЕДИТ» відступило своє право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ОСОБА_1 .

Згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 03.04.2015 року, ОСОБА_1 перейшли всі права Іпотекодержателя за договором, у тому числі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність в рахунок невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № 014/0034/82/83151 від 26.09.2007 року.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 свої зобов`язання за Кредитним договором № 014/0034/82/83151 від 26.09.2007 року не виконала, 10.01.2017 року державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Вищезазначене обтяження на житловий будинок у вигляді арешту на Ѕ частину житлового будинку, накладений ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області 24.02.2014 року, перешкоджає ОСОБА_1 вільно користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Тобто, під час прийняття рішення про забезпечення позову ОСОБА_3 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вже перебував в іпотеці у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке як іпотекодержатель мав пріоритетне право на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами за рахунок іпотечного майна.

На даний час, вищезазначений житловий будинок знаходиться у власності ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2014 року, в порядку забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 по справі № 509/562/14-ц, було накладено арешт квартиру АДРЕСА_2 , належну на праві власності ОСОБА_4 .

З фактичних даних, що встановлені ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.07.2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі № 509/562/14-ц, згідно акту головного державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , була передана стягувачу в рахунок виконання заочного рішення від 15.12.2014 року по справі № 509/562/14-ц, що свідчить про виконання цього рішення. Таким чином, на данний час відпала необхідність у забезпеченні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 .

Вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно здійснювалося в порядку ЦПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що ухвала суду від 24.02.2014 року, якою накладено арешт на Ѕ частину житлового будинку, порушує право власності ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідност.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Виходячи з наведеного, суд приходитьдо висновку,що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, в частині накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 232, 8 кв.м., який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зняти арешт з Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 232, 8 кв.м., який належить на праві власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 25.01.2014 року Білгород-Дністровським РВ ГУДМС в Одеській області адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. АДРЕСА_5 , вул. Чижикова, буд. 1), накладений ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2014 року у справі №509/ 562/14-ц (номер запису про обтяження 18517897).

Роз`яснити, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є підставою для виключення відомостей про арешт Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудам за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 232, 8 кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя: Кочко В.К.