Справа № 446/1731/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.
з участю секретаря Коваль В.А.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення безпідставно сплаченого розміру аліментів, -
позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку(доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 10 185,00 грн, зайво сплачених аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01.04.2019 їх шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких судовим наказом Кам`янка-Бузького районного суду від 04.10.2018 стягнуто з нього в користь відповідачки аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 17.09.2018 до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Старший син ОСОБА_5 змінив своє місце проживання та переїхав жити до нього. У зв`язку з цим розпорядженням голови Кам`янка-Бузької РДА від 28.01.2019 визначено його місце проживання з ним позивачем, та виникла потреба у пропорційному зменшенні розмірі аліментів. З огляду на цю обставину у нього виникло право стягувати аліменти з відповідачки на утримання їх сина, оскільки на даний час він постійно проживає та перебуває на його утриманні. Крім того, зазначає, що кошти на утримання сина нараховувались відповідачу, в той час як син вже постійно проживав з ним та перебував на його утриманні, він безпідставно сплатив аліменти відповідачу в період з лютого по серпень 2019 року. З врахуванням встановлених законодавством розмірів аліментних платежів просить стягнути 10 184,73 грн зайво сплачених аліментів.
Ухвалою суду від 15.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судовий розгляд.
У визначений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючи на обставини зазначені у ньому, просив такий задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив такий задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина, в решті позовних вимог просила відмовити.
Представник відповідача у судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що позов визнають частково стосовно стягнення аліментів, що стосується стягнення зайво сплачених коштів, то у цій частині позовних вимог просив відмовити, оскільки кошти пішли на утримання дітей.
Заслухавши сторін, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є сторони по справі (а.с.14).
Судом встановлено, що згідно судового наказу, виданого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 04.10.2018 у справі №446/1806/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 С, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 17.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття.
З акту складеного 15.05.2019 комісією в складі секретаря селищної ради ОСОБА_8 .М., члена виконкому Ярмух О.Д., депутата селищної ради Хімки П.М., встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_5 постійно проживає з своїм батьком по місцю реєстрації по АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_3 з ними не проживає з вересня місяця 2018 року.
Згідно з розпорядженням Кам`янка-Бузької державної адміністрації від 28.01.2019 №31/02-08/19 «Про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їхньому виховані», визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_3 за місцем її проживання. Рекомендувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не вчиняти перешкод одне одному у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.
Як встановлено судом, відповідачка ухиляється від виконання обов`язку утримувати дитину, та не надає матеріальну допомогу сину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, перебування у неї на утриманні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших обставин, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частки її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткогового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2019, до досягнення дитиною повноліття.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 854,73 грн зайво сплачених в якості аліментів на утримання дітей, то суд дійшов наступних висновків.
Позивач просив суд стягнути з відповідачки суму безпідставно набутих коштів, посилаючись на вимоги ст.1213 ЦК України, як безпідставно набуте майно.
Правове регулювання набуття, збереження майна без достатньої правової підстави визначено у Главі 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. При цьому, у ст. 1215 ЦК України передбачено, що серед іншого, не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти надані фізичні особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Як встановлено судом, спірна сума була сплачена позивачем відповідачу на виконання судового рішення, як аліменти. Суми чергових щомісячних платежів сплачувались добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача. За таких обставин, з огляду на природу спірних правовідносин, враховуючи, що спірна сума набута відповідачкою є аліментами, підстави для її повернення позивачу відсутні. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10 854,73 грн зайво сплачених в якості аліментів на утримання дітей задоволенню не підлягають.
Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України., суд -
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення безпідставно сплаченого розміру аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з моменту подання позову тобто з 16.09.2019.
В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно сплачених в якості аліментів коштів-відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 768, 40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору в користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2020.

Суддя Костюк У.І.