Справа № 715/1115/19
Провадження № 2/715/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Майщук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку будівельних матеріалів і конструкцій, та стягнення компенсації за частку в майні колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він має право на 1/6 частину майна, яке належало колишньому колгоспному двору, членом якого він був. Тобто, йому належить право на 1/6 частину нерухомого майна (житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Г», «Д», вбиральня літ. «Е», підвал літ. «пд.», колодязь № І, огорожа № 1-2). Оскільки головна річ - житловий будинок літ. «А» знесений, він має право на компенсацію йому вартості 1/6 частки у вказаному житловому будинку та на визнання за ним права на 1/6 частку будівельних матеріалів та конструкцій, з яких побудовані господарсько-побутові споруди (приналежність): літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Г», «Д», вбиральня літ. «Е», підвал літ. «пд.», колодязь № І, огорожа № 1-2.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва господарських будівель і споруд, а саме: літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», вбиральні літ. «Е», погребу літ. «Пд.», колодязя № І, огорожі № 1-2, яке розташоване по АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його користь грошову компенсацію 1/6 частки житлового будинку літ. «А», та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені у зв`язку з розглядом справи в суді.

31 травня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття загального провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

14 червня 2019 року ОСОБА_2 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому посилалася на безпідставність та необґрунтованість позову, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

10 липня 2019 року ОСОБА_1 направив до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в якій просить суд призначити будівельну-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання: визначити вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які використання для будівництва господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Визначити вартість житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під літ. А 1930 року побудови, станом на час знесення - 2017 року з урахуванням фізичного зносу, який був розташований за адресою АДРЕСА_1 .

22 липня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, якої задоволено клопотання ОСОБА_1 , зупинено провадження по справі та призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: визначити вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які використані для будівництва господарських будівель і споруд (літньої кухні, сараїв, підвалу, вбиральні, колодязя, огорожі), які розташовані за адресою АДРЕСА_1 ; визначити вартість житлового будинку зазначеного в технічному паспорті під. літ. «А», 1930 року побудови, станом на час знесення - 2017 року, з урахуванням фізичного зносу, який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

16 жовтня 2019 року до Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшов висновок судового експерта №755 від 19 вересня 2019 року.

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд ухвалити рішення, в якому визнати за ним право власності на 1/6 частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва господарських будівель і споруд, а саме: літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», вбиральні літ. «Е», погребу літ. «Пд.», колодязя № І, огорожі № 1-2, яке розташоване по АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його користь грошову компенсацію 1/6 частки житлового будинку літ. «А» у сумі 3017 грн., та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені у зв`язку з розглядом справи в суді в сумі 6752,60 грн.

24 жовтня 2019 року ОСОБА_2 направила до суду клопотання про призначення додаткової судової інженерно-технічної експертизи, в якій просить призначити експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: визначити ринкову вартість житлового будинку літ. «А», 1930 року, побудови, сараю літ. «В», 1970 побудови станом на час реєстрації внесення поточних змін до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду 06.06.2016 року, з урахуванням їх знищення в результаті ветхості житлового будинку та сараю, їх фізичного зносу, руйнування конструкцій і елементів та неможливості проживання в житловому будинку і неможливості користування сараєм та визначити вартість будівельних матеріалів, конструкцій, елементів та обладнання з врахуванням року побудови та фізичного зносу, які використані для будівництва: Літньої кухні літ. «Б», 1950 року побудови, сараю літ. «Г», 1932 року побудови, сараю літ. «Д», 1932 року побудови, вбиральні літ. «Е» 1973 року побудови, підвалу літ. «Пд.» 1973 року побудови, колодязя літ. «І» 1930 року побудови, огорожі № 1-2 1970 року побудови.

28 жовтня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, якою поновлено провадження по справі.

28 жовтня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, якою клопотання ОСОБА_2 задоволено, зупинено провадження по справі та призначено додаткову судову інженерно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні запитання: визначити ринкову вартість житлового будинку літ. «А», 1930 року побудови, сараю літ. «В», 1970 року побудови, станом на час реєстрації внесення поточних змін до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду - 06.06.2016 року, з урахуванням їх знищення в результаті ветхості житлового будинку та сараю, їх фізичного зносу, руйнування конструкцій і елементів; визначити вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, з врахуванням року побудови та фізичного зносу, які використані для будівництва всіх наявних в господарстві по АДРЕСА_1 господарських будівель і споруд.

27 грудня 2019 року судовий експерт поверну матеріали справи без виконання експертизи у зв`язку із не виконанням ОСОБА_2 її обов`язку по оплаті за проведення додаткової судової інженерно-технічної експертизи.

16 січня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, в якій задоволено заяву головуючого судді Григорчака Ю.П. про самовідвід, справу передано іншому судді, який визначається у порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

17 січня 2020 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Цуренко В.А.

17 січня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, якою справу призначено до підготовчого судового засідання.

29 січня 2020 року ОСОБА_2 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі.

03 лютого 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справі та призначено її до судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився і не заявив клопотання про відкладення розгляду справи, проте в матеріалах справи є його заява, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд розглянути справу у його відсутності (заява від 03 лютого 2020 року).

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, проте подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, просила суд відмовити повністю у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 07.04.2017 року звернулась до державного реєстратора з заявою про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2017 року про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням.

Рішенням Глибоцького районного суду від 16.04.2019 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні її позовної заяви. Вказаним рішенням суду відмовлено і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , з посиланням на те, що на час розгляду справи в суді існують лише господарські будівлі і споруди, які є приналежністю до головної речі (житлового будинку), а саме: літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Г», «Д», вбиральня літ. «Е», підвал літ. «пд.», колодязь № І, огорожа № 1-2, право власності на які не може бути визнано ні за ким.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦК України: річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Головною визнається та річ, яка сама по собі задовольняє повну потребу особи в її господарській чи побутовій діяльності, а приналежністю вважається та річ, яка робить користування головною річчю більш зручним або ефективним і при цьому самостійно задовольняти потребу особи не може.

Виходячи з правової природи приналежності, вона не може бути самостійним (окремим) об`єктом права власності, а лише слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Системний аналіз статей 186, 190, 316 Цивільного кодексу України свідчить, що право власності виникає на окрему, самостійну річ, якою приналежність не є та не може бути в силу своєї правової природи, якщо інше не

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року, провадження №6-31507 ск16, відкрите касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, справа №715/543/16ц, провадження № 61-3888св18, касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволена. Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року скасоване, рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року залишено в силі.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року, справа №715/543/16, провадження №2/715/334/16, задоволено частково позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 і визнано за ним право власності на 1/4 частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва бетонного фундаменту на земельній ділянці площею 0,08 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , оскільки суд визнав це майно - майном колгоспного двору, яке підлягає поділу на 4-х членів даного колгоспного двору. В задоволенні решти позовних вимог йому відмовлено, а саме: у визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину АЕК №754135, виданого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори 29 липня 2002 року на ім`я ОСОБА_2 та у визнанні за ним права власності на 1/6 частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 з тих підстав, що в 1988 році ОСОБА_1 вибув з колгоспного двору по АДРЕСА_1 , а тому право позивача на зазначене майно не порушене. Виходячи з норм законодавства, діючого на момент існування досліджуваних судом правовідносин, судом зроблено висновок, що з виділенням ОСОБА_1 земельної ділянки та внесенням у 1988 році відомостей до погосподарського обліку щодо запровадження окремого особового рахунку № НОМЕР_1 , утворився новий двір, що відносився до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого був ОСОБА_1 , а членами ОСОБА_2 та їх спільні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Щодо позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині припинення права інших співвласників на частку в спірному спільному майні, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Постанова суду касаційної інстанції про скасування рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року та залишення в силі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 липня 2016 року, набрала законної сили з моменту її прийняття 13 листопада 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як вбачається з ст. 126 ЦК УРСР в редакції 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

П. 42 Примірного статуту колгоспу, прийнятого постановою III Всесоюзного з`їзду колгоспників від 27 листопада 1969 року, визначено перелік майна, що може бути у власності колгоспного двору, а також визначено розмір та порядок виділення присадибної ділянки колгоспному двору.

Відповідно до п. 10 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 12 травня 1985 року за №5-24/26 в погосподарську книгу записуються члени господарств всіх суспільних груп, які постійно проживають на території сільської ради, незалежно від наявності у них побудов, житлового будинку і худоби.

Оскільки судовими рішеннями (зокрема Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, справа №715/543/16ц, провадження № 61-3888св18), які мають преюдиціальне значення при вирішені даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 в 1988 році вибув з колгоспного двору по АДРЕСА_1 , а тому суд дійшов висновку, що він втратив право на частку майна колишнього колгоспного двору, у зв`язку з чим ним у судовому засіданні не доведено порушення його прав та законних інтересів.

Також суд відхиляє доводи позивача з посиланням на інші судові рішення, в яких, на його думку, встановлено протилежні факти, оскільки вони суперечать правовій позиції суду касаційної інстанції, що висвітлена в Постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, справа №715/543/16ц, провадження № 61-3888св18.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не доведені належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного, ст.120-126 ЦК УРСР в редакції 1963 року, керуючись ст. ст. 3-13,19,76-82,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку будівельних матеріалів і конструкцій, та стягнення компенсації за частку в майні колишнього колгоспного двору - відмовити в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: