Справа № 182/3199/19
Провадження № 2/0182/677/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.04.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мороз Н.М., що діє на підставі ордеру серія ДП №/ 000013 від05.12.2019 року, договору про надання юридичних послуг від 07.05.2019 року (а.с.110-111)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Представник відповідача - адвокат Шашликов Д.Г., що діє на підставі ордеру №1002344 від 22.08.2019 року (а.с.93)

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та просить визнати за ним право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0687 гектар кадастровий номер :03:005:0062, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ), що була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, № НОМЕР_3, видане на її ім`я 11.11.2015 року Нікопольським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна матір ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0687 гектар кадастровий номер :03:005:0062, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на житловий будинок за цією ж адресою. Відповідач ОСОБА_2 є його рідною сестрою та донькою ОСОБА_3 . Матір за свого життя склала заповіт на користь сестри ОСОБА_2 . Після смерті матері він та сестра звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 10.07.2017 року було відкрито спадкову справу. Він має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, а тому 12.03.2019 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку після смерті матері. Однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на наявність заповіту, а також у зв`язку з тим, що ним не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно. Отже він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку, а тому змушений звернутись із цим позовом до суду(а.с. 3-6).

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Представник відповідача - адвокат Шашликов Д.Г. подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача ОСОБА_2 , проти позову заперечують в повному обсязі (а.с.117)

Інших заяв по суті справи учасники до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами загального позовного провадження (а.с.33), витребувано у приватного нотаріуса Максименко О.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.34)

03.03.2020 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.130).

Судом встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.7) На час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

10.07.2017 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Максименко О.В. заведена спадкова справа №21/2017 (а.с. 44-91)

Постановою нотаріуса від 12.03.2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на земельну ділянку :03:005:0062 площею 0,0687 га за адресою АДРЕСА_2 через неподання документів, що посвідчують право власності спадкодавці на зазначену земельну ділянку(а.с.90).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відповідно рідними сином та донькою ОСОБА_3 (а.с. 12, 53, 54).

За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, що був посвідчений 01.07.1987 року Новиковою Н.В. старшим державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.55) за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося вона заповіла ОСОБА_2 .

30 квітня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали спадковий договір, який був посвідчений Максименко О.В., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу (а.с.68-69). За п.1 спадкового договору ОСОБА_3 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_2 Житловий будинок, з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., на якій знаходиться: А - житловий будинок - житловою площею 23.9 кв.м., загальною площею 54.4 кв.м., Б - сарай, Г - гараж, Д - душ, Е - вбиральня, Ж - гараж, 1-4,1 - спорудження (а.с.68).

Право власності на земельну ділянку :03:005:0062 площею 0,0687 га за адресою АДРЕСА_2 розташований зазначений у спадковому договорі житловий будинок було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року(а.с.126).

Відповідно до статті 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони(відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

На підставі Спадкового договору житловий будинок АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , був зареєстрований 19.06.2017 року на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.125-126).

Відповідно до статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Вказана норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. Отже, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому, у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Відповідно до статті 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 на підставі Спадкового договору набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 , то відповідно до ст. 377 ЦК України , ст. 120 ЗК України, ст.1225 ЦК України ОСОБА_2 набула право власності і на земельну ділянку:03:005:0062 площею 0,0687 га за адресою АДРЕСА_2 , на якій розташований зазначений у спадковому договорі житловий будинок.

А отже, земельна ділянка :03:005:0062 площею 0,0687 га за адресою АДРЕСА_2 де розташований зазначений у спадковому договорі житловий будинок не може переходити за правилами спадкуванная за заповітом з урахуванням права на обов`язкову частку у спадщині.

Тому, відповідно на зазначену земельну ділянку :03:005:0062 площею 0,0687 га за адресою АДРЕСА_2 не може претендувати позивач ОСОБА_1 як спадкоємець, за яким закон передбачає право на обов`язкову частку в спадщині.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) протягом 30 днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне рішення складено 22.04.2020 року.

Дані про учасників справи

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 )

Суддя: А. Г. Багрова