Справа № 500/5897/19
Провадження № 2/946/849/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
09.08.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 10.02.2020 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 2/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 . Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги являються син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 . Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. ОСОБА_5 з 90-х років і по теперішній час фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а лише формально зареєстрований за цією адресою, тобто не прийняв спадщину.При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що за адресою: АДРЕСА_3 проживали спадкодавці. На час смерті батьків та після їх смерті за вказаною адресою проживала ОСОБА_2 . Пояснили, що ОСОБА_3 з 1978 року разом із батьками не проживав, а проживав в будинку по АДРЕСА_4
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом було встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підставі свідоцтва про право власності №489 від 03.03.1998 року (а.с.11).
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , по 1/5 частці кожному.
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 57763718 від 02.10.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений від імені ОСОБА_4 , відсутня.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті ОСОБА_4 являються:
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.04.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981 року, згідно якого ОСОБА_9 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.
В судовому засіданні було встановлено, що спадкоємці першої черги постійно проживали та був зареєстрований за однією адресою разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок АДРЕСА_3 , тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).
Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 та 1/15 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті чоловіка.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 58340683 від 15.11.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений від імені ОСОБА_5 , відсутня. (а.с.39).
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:
- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.04.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 05.11.1981 року, згідно якого ОСОБА_9 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 336/3968/16-ц, № рішення 74055111, суддя доповідач - Червинська М. Є.,факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою в паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень ст. 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Тобто в такому випадку вказаний спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, незважаючи на те, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після збігу 6-ти місячного строку після її відкриття.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно адресної довідки ОСОБА_3 зареєстрований з 19.12.1968 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 88), також згідно довідки виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області №13/05-12-784 від 10.03.2020 року, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 89).
Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що спадкоємці першої черги постійно проживали та був зареєстрований за однією адресою разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок АДРЕСА_3 та адресними довідками, тому, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, також ця обставина спростовує твердження позивача, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину.
Показання свідків не спростовують факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті батьків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 879/02-14 від 29.06.2019 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що спадкоємці першої черги після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в частині визнання за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд вважає, що ОСОБА_3 також має право в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265 ЦПК України, 316, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_6 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар