Провадження № 2/761/2765/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Пірак М.В.,

за участі

представника позивача Петрик С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 02 липня 2019 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчик Володимиром Вікторовичем, був вчинений виконавчий напис №960 (копія додається) про стягнення з ОСОБА_1 (після шлюбу прізвище було змінено на ОСОБА_1 ) заборгованості за Кредитним договором № 564362-ZP/2014 від 21.11.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Позивачем, у розмірі 35 139 грн. 21 коп. З цього приводу, за заявою Стягувача, постановою Приватного виконавця, Юхименко Ольги Леонідівни, відкрито виконавче провадження №59535791 із примусового виконання виконавчого напису. У даному виконавчому провадженні звернуто стягнення на доходи позивача за виконавчим написом № 960 від 02.07.2019 року. Виконавчий напис вчинений незаконно і без належних на те підстав, адже відсутні всі необхідні документи, визначені Законом, якими б підтверджувалася безспірність заборгованості. Оскільки, позивач мала кредитні зобов`язання перед ПАТ «Банк «Київська Русь», а не з відповідачем тому можна стверджувати, що не виникало безспірних підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом, адже Товариство не є стороною у Кредитному договорі і останній не подав повний пакет, передбачених законом, документів для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, було вчинено з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 № 296/5. В тексті виконавчого напису зазначено, що заборгованість стягується за період 09.08.2018р.-11.06.2019р. Однак, в договорі приєднання до умов кредитування зазначено, що кінцевий строк погашення кредиту -20.11.2015р. Тобто по вимогам щодо стягнення кредиторської заборгованості, на момент вчинення виконавчого напису, вже минув трирічний строк коли міг бути вчинений спірний напис, а також і строк позовної давності. Також відповідач не подав нотаріусу необхідний документ, яким має бути,- оригінал кредитного договору, або - за змістом закону, що встановлює дану вимогу - у разі відступлення права вимоги - нотаріусу у такому випадку мають бути подані сукупність документів: кредитного договору і договору про відступлення-набуття права вимоги новим кредитором. Натомість в поданому заявником пакеті необхідних документів, відсутній договір про відступлення права вимоги чи інший документ, який би прямо вказував на заміну первісного кредитора на нового - заявника. В документах, що були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутня виписка з особового рахунку Позивача, яка є необхідним та важливим документом по справі. Тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Жодних вищенаведених дій нотаріусом не було здійснено, а отже, виконавчий напис № 960 від 02.07.2019 року підпадає під ознаки такого, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчик Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №960, про стягнення з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 35 139 грн. 21 коп. за кредитним договором №564362-ZP/2014 від 21.11.2014 року та стягнути з відповідача судовий збір.

26.10.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач не скористався правом, передбаченим чинним ЦПК України та не направляв в адресу суду відзив на позов.

Треті особи пояснення по суті справи у встановленому законом порядку також не направляли.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, приватний виконавець Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли.

Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні вимог.

За таких обставин, з огляду на приписи ст. 223,280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», третіх осіб, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних в справі доказів, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши доводи представника ОСОБА_1 , дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчик Володимиром Вікторовичем був вчинений виконавчий напис №960 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 564362-ZP/2014 від 21.11.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» та позивачем у розмірі 35 139 грн. 21 коп.

Представник позивача вказує, що при вчиненні нотаріальної дії не дотримано положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», заборгованість не є безспірною з огляду на те, що позивач укладала договір з банком, а не відповідачем. Крім того, по вимогам щодо стягнення кредиторської заборгованості на момент вчинення виконавчого напису минув трирічний строк.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як свідчать матеріали справи, 21.11.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 564362-ZP/2014 за умовами якого ОСОБА_1 кредит у формі овердрафту у розмірі 50 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 20.11.2015 р.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 31.12.2015 р. змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв`язку із укладанням шлюбу.

В тексті виконавчого напису зазначено, що строк за кредит ним договором настав і стягнення заборгованості проводиться за період з 09.08.2018 р. по 11.06.2019 року.

З огляду на умови кредитного договору, а саме термін повернення грошових коштів, суд погоджується з доводами представника позивача щодо порушення при вчиненні виконавчого напису положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, матеріали справи не дають підстави вважати, що ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» є правонаступником ПАТ «Київська Русь».

Також слід зазначити, що відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Жодних вищенаведених дій нотаріусом не було здійснено.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, з огляду на не, що представником позивача доведено наявність обставин, з якими законотворець передбачає можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,,258,259,263,268,352,354 ЦПК України , Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15,16 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчик Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №960, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 37-41; ) заборгованості в сумі 35 139 грн. 21 коп. за кредитним договором №564362-ZP/2014 від 21.11.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 37-41; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено16.03.2020 року.

Суддя: