Житомирський апеляційний суд
Справа №288/181/17 Головуючий у 1-й інст. Рудник М.І.
Категорія 55 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №288/181/17 за позовом ОСОБА_1 до Попільнянського кооперативного ринку про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області, ухвалене 06 грудня 2019 року суддею Рудником М.І. у смт. Попільня,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Попільнянського кооперативного ринку, в якому, з урахуванням заяв від 14.06.2017, від 27.08.2018 та від 18.09.2019 (а.с. 80-82, 131-134, 198-200 т. 1), просив: визнати незаконним та скасувати наказ № 26 від 20 жовтня 2016 року про звільнення його з посади директора Попільнянського кооперативного ринку на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновити його на цій посаді з 20 жовтня 2016 року; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 жовтня 2016 року по 18 вересня 2019 року у сумі 149835 грн та 10000 грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що з 08 червня 2006 року він обіймав посаду директора Попільнянського кооперативного ринку на підставі контракту, укладеного між ним та головою Попільнянського районного споживчого товариства зі строком дії до 07 червня 2016 року.

20 травня 2015 року рішенням засновника Попільнянського районного споживчого товариства на виконання рішення позачергових загальних зборів Попільнянського районного споживчого товариства від 09 вересня 2012 року в Статут Попільнянського кооперативного ринку внесені зміни, введено в засновники одинадцять фізичних осіб.

01 червня 2016 року постановою правління Попільнянського районного споживчого товариства № 10 його звільнено з посади директора у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

На засідання правління його запрошено не було, про прийняте рішення йому не було відомо.

18 березня 2016 року рішенням загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку його обрано директором ринку і з 08 червня 2016 року - призначено директором Попільнянського кооперативного ринку, чим фактично підтверджено продовження контракту на невизначений строк.

Проте, оспорюваним наказом його незаконно звільнено з посади згідно рішення загальних зборів засновників ринку від 12 жовтня 2016 року з 20 жовтня 2016 року.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення його позову.

Крім обставин, якими обґрунтовував свої позовні вимоги, позивач зазначив, що матеріалами перевірки Управління Держпраці в Житомирській області, на його думку, підтверджено незаконність його звільнення з посади директора ринку та встановлено, що він працював на цій посаді до 20.10.2016, отримував заробітну плату, з якої проводилися обов`язкові відрахування, виконуючий обов`язки директора ринку ОСОБА_2 визнавала факт його роботи до 20.10.2016. Крім того, суду не надано доказів вручення йому копії наказу про звільнення №26 від 20.10.2016 та видачі трудової книжки з відповідним написом про звільнення згідно цього наказу. Також, вважає, що ОСОБА_2 не мала права підписувати наказ про його звільнення, оскільки не була виконуючою обов`язки директора ринку. Остання також підтвердила в своїх листах під час перевірки виконання нею вимог ст. 116 КЗпП України в частині наміру проведення виплати розрахункових в день звільнення, тобто з 20.10.2016. Вважає, що суд помилково відмовив у задоволенні його позову, посилаючись на пропуск ним строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, оскільки йому не було відомо про причину та підставу звільнення, що підтверджує його лист від 25.10.2016 адресований правлінню Попільнянського районного споживчого товариства з вимогою надати належним чином завірену копію наказу про звільнення, протоколу засновників кооперативного ринку від 12.10.2016 та пайову книжку, відповідь на який він не отримав.

У відзиві представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення. На його думку суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представники відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору - контракту він виявив, коли звертався із заявою про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавець, звільнивши позивача у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, діяв в межах та у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, а позивачем не доведено порушення відповідачем вимог законодавства під час його звільнення.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Зокрема, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно угоди до контракту від 07 червня 2005 року, укладеним між правлінням Попільнянського районного споживчого товариства та директором Попільнянського кооперативного ринку ОСОБА_1 сторони продовжили дію контракту з 07 червня 2015 року по 06 червня 2016 року (а.с. 160-163 т.2).

На підставі постанови правління Попільнянського районного споживчого товариства № 10 від 01 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Попільнянського кооперативного ринку 07 червня 2016 року у зв`язку з закінченням строку контракту, укладеного між ним та Попільнянським районним споживчим товариством, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці позивача за № 19 (а.с. 5-6 т. 1).

Проте, позивач продовжував працювати на посаді директора. В позовній заяві він посилався на те, що 18 березня 2016 року рішенням загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку його було обрано директором ринку і з 08 червня 2016 року призначено на цю посаду та тим самим фактично підтверджено продовження з ним контракту на невизначений строк. Крім того, зазначав, що його не було запрошено 01 червня 2016 року на засідання правління і йому не було відомо про прийняте рішення щодо його звільнення.

Відповідно до змісту рішення загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку, оформленого протоколом №2 від 18 березня 2016 затверджено статут Попільнянського кооперативного ринку в новій редакції та уповноважено ОСОБА_1 і ОСОБА_6 здійснити державну реєстрацію цих змін (а.с. 3-4 т.2).

Матеріали справи містять Протокол № 3 загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку від 25 квітня 2016 року, згідно якого директором Попільнянського кооперативного ринку призначено ОСОБА_1 терміном на 1 рік з 26 квітня 2016 року (а.с. 7 т.1).

Трудова книжка позивача, надана для огляду в суді апеляційної інстанції його представником, містить останній запис під номером 20 від 08 червня 2016 року про те, що він призначений директором Попільнянського кооперативного ринку загальними зборами засновників, протокол № 3 від 25 квітня 2016 року, підстава наказ №13 від 26 квітня 2016 року (а.с. 156-159 т.2).

Наказом № 26 по Попільнянському кооперативному ринку від 20 жовтня 2016 року, підписаним виконуючою обов`язки директора ринку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звільнено з посади директора Попільнянського кооперативного ринку відповідно до рішення загальних зборів засновників від 12 жовтня 2016 року, з 20 жовтня 2016 року (а.с. 56 т.1). Наказ містить посилання на статтю 3 КЗпП України, статтю 14 Закону України «Про споживчу кооперацію», п. 2 ст. 36 КЗпП України, постанову правління районного споживчого товариства від 01 червня 2016 року № 10 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року.

Також матеріали справи свідчать, що 21 березня 2016 року позивач подав державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» нову редакцію установчих документів (статут), рішення про внесення змін до установчих документів, реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

Зокрема, державному реєстратору подано: протокол загальних зборів Попільнянського кооперативного ринку № 2 від 18.03.2016, згідно якого ухвалено затвердити у новій редакції статут Попільнянського кооперативного ринку; уповноважити ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на здійснення відповідних дій; статут Попільнянського кооперативного ринку (нова редакція), затверджений рішенням загальних зборів засновників № 2 від 18.03.2016

На підставі поданих документів державним реєстратором Ярош А.В. 22.03.2016 здійснено державну реєстрацію (реєстраційна дія від 22.03.2016 №2000232) щодо державної реєстрації змін до установчих документів Попільнянського кооперативного ринку.

22 березня 2016 державним реєстратором вчинену відповідну дію.

Обставини щодо внесення змін до установчих документів Попільнянського кооперативного ринку встановлені постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року та якою визнано неправомірними дії державного реєстратора щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Попільнянський кооперативний ринок і зобов`язано виключити з державного реєстру дану дію (а.с. 28-30, 38-41 т. 2).

Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що Попільнянське споживче товариство є одним із засновників Попільнянського кооперативного ринку та володіє 90,63 % статутного капіталу цієї юридичної особи, проте не приймало участі у загальних зборах засновників Попільнянського кооперативного ринку 18 березня 2016 року.

Згідно п. 7.1.3 статуту Попільнянського кооперативного ринку звільнення та призначення керівника ринку здійснюється рішенням загальних зборів засновників (а.с. 43-46 т.2).

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності посилань ОСОБА_1 на те, що рішенням загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку від 18 березня 2016 року його було обрано директором Попільнянського кооперативного ринку і з 08 червня 2016 року призначено на цю посаду, оскільки Попільнянське споживче товариство, яке є одним із засновників Попільнянського кооперативного ринку, що володіє 90,63 % статутного капіталу ринку і кількість голосів якого пропорційне розміру частки у статутному капіталі, участі у таких зборах не приймало. Тому прийняте цими зборами рішення не може свідчити про бажання відповідача продовжувати трудові відносини із позивачем та продовження з ним дію контракту на невизначений строк.

Також позивачем не доведено, що вирішення питання про обрання його директором терміном на 1 рік з 26 квітня 2016 року загальними зборами засновників Попільнянського кооперативного ринку від 25 квітня 2016, проведено з участю Попільнянського споживчого товариства, оскільки протокол цих зборів такої інформації не містить.

Отже, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо скасування наказу № 26 від 20 жовтня 2016 року про його звільнення з посади директора Попільнянського кооперативного ринку, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на положення частини першої статті 39-1 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки позивач не довів те, що відповідач не вимагав припинення трудових відносин, коли позивач продовжував працювати на посаді після закінчення трудового контракту. При цьому, про небажання відповідача продовжувати трудові відносини із позивачем свідчать постанова правління Попільнянського районного споживчого товариства № 10 від 01 червня 2016 року, оскарження в судовому порядку зареєстрованих змін до статуту Попільнянського кооперативного ринку, поданих державному реєстратору ОСОБА_1, вирішення питання про обрання його директором без участі засновника, який володіє 90,63 % статутного капіталу Попільнянського кооперативного ринку.

Посилання позивача на те, що матеріалами перевірки Управління Держпраці в Житомирській області, на його думку, підтверджено незаконність його звільнення з посади директора ринку та встановлено, що він працював на цій посаді до 20.10.2016, отримував заробітну плату, з якої проводилися обов`язкові відрахування, є безпідставними, оскільки перевіркою встановлено лише порушення ст. 116 КЗпП України щодо непроведення розрахунку в день звільнення (а.с. 18-27 т. 2). Проте, таке порушення норм трудового законодавства, не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не мала права підписувати наказ про його звільнення, оскільки не була виконуючою обов`язки директора ринку, спростовуються рішенням загальних зборів засновників Попільнянського кооперативного ринку, яким остання обрана 12.10.2016 виконуючою обов`язки ринка (а.с. 9-12 т.2) та загальнодоступною інформацією про юридичну особу. Зазначене, рішення, яким, крім того, вирішено звільнити з посади позивача, є чинним.

Нарахування та виплата заробітної плати позивачеві за фактично відпрацьований час з 08 червня 2016 року по день звільнення не може вказувати на бажання відповідача продовжувати трудові відносини з ним та бути підставою для задоволення позову

Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення помилково послався на те, що позивач, звернувшись до суду з позовом 14 лютого 2017 року, пропустив встановлений статтею 233 КЗпП України місячний строк звернення до суду, оскільки недоведеність позову є самостійною підставою для відмови в позові.

Проте, рішення суду по своїй суті є правильним, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21 квітня 2020 року.