Справа №265/8095/19
Провадження №2/265/462/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання Красноухова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 08 листопада 2007 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Фактично шлюбні стосунки припинені наприкінці 2019 року у зв`язку із втратою взаєморозуміння та взаємоповаги, частими сварками, що призвело до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодний. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей вони не мають.

Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року за клопотанням відповідачки сторонам було надано строк для примирення терміном два місяці.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідачка останнім часом психологічно тисне на нього, вимагає, щоб все відбувалось за її правилами, вчиняє сварки у присутності дітей, що на його думку є неприпустимим. Вважає, що такі дії з боку відповідачки призвели до втрати взаємної поваги та взаєморозуміння.

Відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, посилалася на наявність у них з позивачем трьох неповнолітніх дітей, її претензії до чоловіка зводяться лише до того, щоб він більше уваги приділяв сім`ї, дітям, проводив з ними більше вільного від роботи часу. Вважає, що звернувшись до суду з вказаним позовом, відповідач безвідповідально вчиняє відносно неї та дітей.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №901.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) в про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви NN 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Відповідно до роз`яснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

З огляду на наведене, проаналізувавши пояснення сторін, врахувавши, що судом вживалися заходи щодо примирення сторін, суд дійшов висновку, що сторони втратили довіру та взаємоповагу один до одного, їх взаємовідносини є обтяжливі, у зв`язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливе та буде суперечити інтересам подружжя.

Отже, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що не суперечить закону та не порушує законних прав та свобод інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, відповідачці після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 13, 18, 76, 81, 247, 263,265, ч.8 ст. 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дошлюбне ОСОБА_6 ), зареєстрований 08 листопада 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 901 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище без змін « ОСОБА_7 ».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2020 року.

Суддя І.М. Міхєєва