Справа № 577/785/20
Провадження № 2/577/460/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопської районної державної адміністрації, Дубов`язівської селищної ради, треті особи: Сумський обласний державний нотаріальний архів, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про встановлення факту належності та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом та просять встановити факт належності ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 права постійного користування земельною ділянкою, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельною ділянкою, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельною ділянкою, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало померлому на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року; визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року; визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вишневе Конотопського району помер їх батько ОСОБА_1 . Вони є спадкоємцями після його смерті, спадщину прийняли, оскільки своєчасно звернулись з відповідною заявою до нотаріуса. Серед спадкового майна, батько мав право на три земельні ділянки загальною площею 45,7025 га, які були надані батьку в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Право на земельні ділянки засвідчено державним актом на право постійного користування землею серії СМ № 0007 виданого 02.11.1993 року Красненською сільською радою. З цією метою, вони звертались до Конотопської міської держнотконтори, нотаріус оглянувши документи повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину на дане майно неможлива. У зв`язку з вищевикладеним звернулися з вказаним позовом до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 46).

Відповідач: Конотопська районна державна адміністрація в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, проти позовних вимог не заперечує, при вирішення питання покладається на розсуд суду (а.с. 43-45).

Відповідач: Дубов`язівська селищна рада в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнає, при вирішення питання покладається на розсуд суду (а.с. 41).

Третя особа: Сумський обласний державний нотаріальний архів в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, проти позову не заперечує (а.с. 47).

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, проти позовних вимог заперечує (а.с. 48-50).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вишневе Конотопського району (а.с. 7)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 07.07.2017 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 (а.с. 9)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 10)

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, головою ФГ «Стеценко Іван Іванович» є ОСОБА_1 (а.с. 11-14)

З копії державного акту на право постійного користування землею серії СМ 0007 вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення Красненської сільської ради народних депутатів Конотопського району Сумської області від 20.07.1993 року, надана у постійне користування земельна ділянка, площею 26,7 га. Землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 15)

Згідно витягу із технічної документації від 06.02.2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738 складає 256712 грн. 72 коп. (а.с.16)

З копії витягу із технічної документації від 06.02.2020 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777 складає 382323 грн. 18 коп. (а.с.17)

Згідно витягу із технічної документації від 06.02.2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739 складає 588681 грн. 35 коп. (а.с. 18)

З копії довідки від 12.02.2016 року № 27-28-99.1-576/2-16 вбачається, що станом на 01.01.2016 року у користуванні ФГ «Стеценко І.І.» на території Красненської сільської ради Конотопського району обліковується 48,7 га, з них ріллі 48 га, під водою 0,7 га (а.с. 19).

Згідно довідки Конотопської міської державної нотаріальної контори № 3064/01-16 від 11.12.2015 року щодо оформлення спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . З наданих заявниками документів вбачається, що земельна ділянка надана ОСОБА_1 у постійне користування, тобто не належить на праві приватної власності померлому та не є майном ФГ «Стеценко І.І.» (а.с. 21).

З копії статуту ФГ «Стеценко ОСОБА_7 » від 2018 року, вбачається що фермерське господарство створено та зареєстроване розпорядженням голови Конотопської районної ради № 46 від 15.11.1993 року, засновниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 23-29)

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 15-1 ЗК України (тут і далі у чинній редакції, якщо не зазначено інше) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Ст. 84 ЗК України зазначає, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної га навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з пунктом «а» ч. 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Ст. 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству, як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

ОСОБА_1 отримав спірну земельну ділянку на праві постійного користування на підставі Земельного кодексу УРСР від 18 грудня 1990 року (в редакції від 15 березня 1991 року) та на підставі Закону України від 20 грудня 1991 року «Про селянське (фермерське) господарство», яким і було визначено порядок його успадкування.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою визначалося як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, далі - ЦК України) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України, та ч. 2 ст. 102 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Згідно ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

З правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 178/447/16-ц та постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц та від 23 листопада 2016 року у справі № 668/477/15-ц, вбачається системне посилання у цих судових рішеннях на вказані норми у сукупності з висновками про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право володіння земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини.

Разом з тим, суд вважає, що наявні правові підстави для відступлення у цій від вказаних висновків з огляду на таке.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.

При цьому відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.

Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу.

Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини 2 статті 14, частини 2 статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення;

- пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві постійного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке користування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України.

Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.

При цьому згідно із ч. 2 ст. 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Крім того, відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Судом встановлено, що земельна ділянка була виділена ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, ним було створено фермерське господарство та він використовував земельну ділянку на праві постійного користування. Після його смерті позивачі продовжують фермерську діяльність на виділеній земельній ділянці.

Враховуючи наведені обставини, очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, суд вважає, що право постійного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що успадковане позивачами, оскільки воно відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що слід встановити факт належності ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 права постійного користування земельною ділянкою, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельною ділянкою, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельною ділянкою, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало померлому на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року; визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року; визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02.11.1993 року.

Керуючись ст. 15, 22, 84, 126, 131 ЗК України, ст. 392, 395, 396, 407, 1219, 1225, 1267, 1268 ЦК України, ст. 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 10 березня 2000 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП: НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_7 , виданий 11 серпня 2017 року органом № 5917, РНОКПП: НОМЕР_8 ) задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 права постійного користування земельною ділянкою, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельною ділянкою, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельною ділянкою, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало померлому на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02 листопада 1993 року.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02 листопада 1993 року.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право постійного користування ? частиною земельної ділянки, площею 21,7 га, кадастровий номер :03:001:0739; земельної ділянки, площею 9,6 га, кадастровий номер :03:001:0738; земельної ділянки, площею 14,4025 га, кадастровий номер :03:001:0777, яке належало ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії СМ № 0007, виданого Красненською сільською радою 02 листопада 1993 року.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.