03.02.2020 227/5191/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 лютого 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

в грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу. В квартирі зареєстрований її повнолітній син ОСОБА_2 , який більше чотирьох років у спірній квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивачку додаткові фінансові витрати з утримання квартири. Вільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Окрім того, факт реєстрації в квартирі інших осіб заважає позивачці вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи викладене просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в відкрите судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. за № 1309 від 15 квітня 2005 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру номер АДРЕСА_2 (а.с.13-14).

Також, що вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності, підтверджується долученими до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.15), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17) та копією технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 (а.с АДРЕСА_3 10-12).

З копії домової книги вбачається, що за вказаною адресою в квартирі крім позивача зареєстрований її повнолітній син, ОСОБА_2 , 2001 року народження (а.с.18-22).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля 06 вересня 2001 року, актовий запис № 88, позивач ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

ОСОБА_2 , 2001 року народження, з 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом директора приватного підприємства «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» № 467 від 17 грудня 2019 року (а.с.47).

Свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, та відповідно бабусею відповідача в своїх письмових поясненнях від 17 січня 2020 року, зазначила, що її ОСОБА_4 ОСОБА_5 з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає (а.с.48).

Довідки про сплату комунальних послуг (вивіз сміття, плата за електроенергію, квартплата, плата за централізоване опалення, плата за водопостачання) підтверджують той факт, що саме позивач ОСОБА_1 здійснює оплату за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23-27).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача та був зареєстрований і проживав в спірній квартирі з дозволу позивача, яка є власницею квартири, але більше одного року без поважних причин в спірній квартирі не проживає, витрати, пов`язані з утриманням квартири та оплатою комунальних послуг не несе, іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 156 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське м. Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст заочного рішення складений 03 лютого 2020 року.

Головуючий суддя В.М. Любчик

03.02.2020