Справа № 126/1624/16-ц
Провадження № 22-ц/801/445/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуСправа № 126/1624/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 26 серпня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 30 грудня 2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 27600 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25 серпня 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

За користування кредитними коштами перший місяць кредитування ОСОБА_1 зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 14 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін Банк автоматично нараховує проценти за прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі (п. 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п. 1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів фактично наданих банком позичальнику за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачується у порядку, встановленому договором (п. 1.3 кредитного договору).

Згідно п. 4.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань ОСОБА_1 сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ОСОБА_2 згідно договору поруки № 225348 від 26 серпня 2008 року.

Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на 10 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 серпня 2008 року становить: по кредиту та процентах - 11127,37 доларів США та по пені - 11145,73 грн., з яких: 9264,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 1862,71 доларів США - заборгованість по процентах, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1751,02 доларів США за строк з 01 лютого 2015 року по 31 травня 2016 року, 11145,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 червня 2015 року по 10 червня 2016 року.

Виходячи з наведеного, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 серпня 2008 року станом на 10 червня 2016 року по кредиту та процентах - 11127,37 доларів США та по пені - 11145,73 грн.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 26 серпня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 30 грудня 2008 року, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 27600 доларів США, що еквівалентно 133680,60 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. 26 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 225348. Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_1 за 26 серпня 2008 року ОСОБА_1 отримано 27600 доларів США, що еквівалентно 133680,60 грн.

26 серпня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . За домовленістю сторін цей продаж вчинено за 134000 грн. Як видно з заяви ОСОБА_3 , яка знаходиться на зворотній стороні вищевказаного договору купівлі-продажу, що він отримав від ОСОБА_1 повний розрахунок за продану ним квартиру.

27 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Станом на 10 червня 2016 року у ОСОБА_1 з`явилась заборгованість за кредитним договором.

Кредитний договір укладено в іноземній валюті, а тому позивач був зобов`язаний під час укладення кредитного договору попередити відповідача про те, що валютні ризики в ході виконання зобов`язань за кредитним договором несе саме відповідач та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

ПАТ «УкрСиббанк» перед укладанням спірного кредитного договору не було дотримано абз. 2 частини дванадцятої статті 10, пункту і) частини другої статті 11 Закону України «Про захист право споживачів», підпункту б) пункту 2.1, 3. 8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві України 25 травня 2007 року № 541/13808. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 має право вимагати від ПАТ «УкрСиббанк» відшкодувати завданні йому збитки відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист право споживачів».

ПАТ «УкрСиббанк» не було проведено переддоговірної роботи при укладанні спірного кредитного договору, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України є підставою для розірвання кредитного договору. Крім цього, переддоговірна робота є істотною умовою договору споживчого кредиту (абз. 2 частини першої статті 638 ЦК України).

У зв`язку з вищенаведеним виникає необхідність у припиненні правовідношення шляхом розірвання спірного кредитного договору з метою захисту порушеного права відповідача, як споживача, який придбав продукцію в кредит.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив:

1)розірвати кредитний договір № 0 від 26 серпня 2008 року з моменту набрання рішенням суду законної сили;

2)припинити зобов`язання за кредитним договором з дати винесення рішення по справі;

3)припинити право ПАТ «УкрСиббанк» на заставу майна, яке виникло на підставі іпотечного договору від 27.08.2008 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;

4)зобов`язати АТ «УкрСиббанк» повернути ОСОБА_1 сплачені за кредитним договором та додатковою угодою грошові кошти, які були сплачені позивачу за первинним позовом після фактичного повернення боргу в сумі 27600 доларів США (виплачена позичальником сума становить 36000 доларів США).

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків. /т.1 а.с. 230-231/.

Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 11127,37 доларів США та 11145,73 грн. пені

Стягнуто в рівних частках із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 2170 грн. 16 коп. судового збору.

В зустрічному позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд також виходив з того, що правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог немає, оскільки ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. ПАТ «УкрСиббанк» згідно чинного законодавства виконав обов`язок попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач, у разі надання кредиту в іноземній валюті, про що зазначається в п 1.1. Договору про надання споживчого кредиту.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків залишено без задоволення /т. 3 а. с. 209-210/.

Не погоджуючись із заочним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що перед укладанням кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» не було повідомлено ОСОБА_1 про наявні форми кредитування з коротким описом відомостей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, орієнтовну сукупну вартістю кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення), не проведення переддоговірної роботи, що призвело до укладання відповідачем кредитного договору на невихідних для нього умовах.

Перед укладанням договору ПАТ «УкрСиббанк» не надав відповідачу умови кредитування, інформаційного листа (довідки), що кредитодавець дійсно ознайомив позичальника з усіма умовами кредитування перед укладанням кредитного договору. Судом першої інстанції не вирішено повторне клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у ПАТ «УкрСиббанк». Також ПАТ «УкрСиббанк» не мав індивідуальної ліцензії НБУ, а тому не міг надавати ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті, тому кредитний договір є удаваним правочином, так як обидві сторони домовилися про фактичне виконання договору всупереч умовам договору.

Банк зобов`язаний був попередити позичальника про те, що валютні ризики в ході виконання кредитного договору несе саме позичальник та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

24 лютого 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ «УкрСиббанк» вх. № 2099.

28 лютого 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 вх. №2227, в якій ОСОБА_2 підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просить її задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник АТ «УкрСиббанк» Куйбіда О. І. заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не заявилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заочне рішення в частині вирішення первісних позовних вимог до ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

26 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 27600 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на його рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25 серпня 2023 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту (п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору).

За користування кредитними коштами перший місяць кредитування ОСОБА_1 зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 14 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти за прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі (п. 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п. 1.3.2 кредитного договору). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів фактично наданих банком позичальнику за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачується у порядку, встановленому договором (п.1.3 кредитного договору).

Згідно п. 4.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань ОСОБА_1 сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 10 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: ПАТ «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

30 грудня 2008 року між сторонами за кредитним договором було укладено додаткову угоду № 1, згідно якої досягнуто згоди про перенесення строків сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком проценти. при цьому сторони також погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту). починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту. а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов`язується сплатити банку суму таких нарахованих процентів.

26 березня 2009 року між сторонами за кредитним договором було укладено додаткову угоду № 2, згідно якої досягнуто згоди про зміну графіка погашення кредиту за договором.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснював своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 225348 від 26 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 всіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Станом на 10 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 серпня 2008 року становить: по кредиту та процентах - 11127,37 доларів США та по пені - 11145,73 грн., з яких: 9264,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 1862,71 доларів США - заборгованість по процентах, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1751,02 доларів США за строк з 01.02.2015 року по 31.05.2016 року, 11145,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.06.2015 року по 10.06.2016 року.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог немає, оскільки ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України.

АТ «УкрСиббанк» згідно чинного законодавства виконав обов`язок попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач, у разі надання кредиту в іноземній валюті, про що зазначається в п 1.1. Договору про надання споживчого кредиту.

Зазначені висновки суду першої інстанції зроблені за повного з`ясування обставин справи, ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, з ними погоджується також суд апеляційної інстанції.

Щодо вирішення первісних позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Задовольняючи первісний позов до ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував надані АТ «УкрСиббанк» докази та заперечення ОСОБА_1 та дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 ..

Суд першої інстанції також врахував те, що за клопотанням відповідачів - зустрічних позивачів призначались у справі судово-економічні експертизи для вирішення питань:

1. Якою є реальна відсоткова ставка і сукупна вартість кредиту по кредитному договору № 0 від 26.08.2008 року з додатковою угодою № 1 від 30.12.2008 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 ?

2. Чи документально підтверджується розрахунок сукупної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутних послуг, а також з урахуванням фактичної суми кредиту, наданої банком по кредитному договору № 0 від 26.08.2008 року з додатковою угодою № 1 від 30.12.2008року ?

3. Чи документально підтверджується реальна відсоткова ставка по кредиту відповідно до розрахунку по кредитному договору № 0 від 26.08.2008року з додатковою угодою № 1 від 30.12.2008 року ?

4. Чи документально підтверджується розрахунок заборгованості по: тілу кредиту, сплаті відсотків, пені за прострочення сплати тіла кредиту, штраф за порушення умов кредитного договору по кредитному договору № 0 від 26.08.2008 року з додатковою угодою № 1 від 30.12.2008 року, станом на 10.06.2016 року ?

5. Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором № 0 від 26.08.2008 року з додатковою угодою № 1 від 30.12.2008 року?

Відповідно до повідомлень завідувача Вінницького відділення КНДІСЕ № 4050/17-21 від 25 вересня 2017 року, № 3826/18-21 від 04 жовтня 2018 року клопотання експерта не задоволено та не оплачено експерті послуги, в зв`язку з чим не можливо надати висновок.

Згідно з статтею 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких обставин, з урахуванням матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що розрахунок наданий позивачем відповідачем не спростований.

Щодо вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань та відшкодування збитків.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Верховного Суду України 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пунктів 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункту 4 частини третьої статті 18 Закону).

Суд першої інстанції встановив, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту сторони діяли добросовісно і дійшли домовленості відносно всіх його умов, у тому числі про юридичну сутність договору, строк його дії, коло обов`язків і прав кожної з сторін. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, відповідач погоджувався із всіма умовами договору, про що свідчить його підпис в договорі і часткове погашення кредиту в іноземній валюті. Після укладення договору в 2008 році позичальник його не оспорював, приступив до його виконання і виконує тривалий час, тобто погодився з умовами договору. Договором визначено повернення кредиту в тій самій валюті, в якій видано кредит, що повністю відповідає суті договору кредиту (позики) і не суперечить чинному законодавству.

Вирішуючи зустрічні позовні вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено зустрічні позовні вимоги, а тому правових підстав для їх задоволення немає.

Відповідно до п. 7.13 кредитного договору, сторони домовилися вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України « Про захист прав споживачів».

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Однак, споживач не скористався своїм правом щодо відкликання згоди на укладення договору.

Таким чином, підписанням договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації, споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168.

Взаємні права та обов`язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку ОСОБА_1 був добровільним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно пункту 4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Посилання ОСОБА_1 на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а саме відсутність у споживача інформації, не може бути взято до уваги.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року по справі № 1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) - в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті І, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХП з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями ч,4 статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У п. 23 ст. 1 цього ж Закону зазначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частиною другою цієї статті встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Таким чином, за ненадання споживачу інформації, передбаченої статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», може наставати відповідальність, яка встановлена виключно статями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», положення яких не передбачають визнання кредитного договору недійсним.

Пунктом 3.4 рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011 визначається, що під час укладення кредитного договору позивальник (споживач) протягом певного терміну має право відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; достроково повернути споживчий кредит; не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору; бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо.

Як вбачається з тексту оспорюваного договору кредитодавець повідомив споживачеві до укладення договору споживчого кредиту всі його умови, про що в кредитному договорі міститься згода позичальника щодо узгодження усіх істотних умов та відображає повне розуміння предмету та інших питань, зазначених у договорі.

Щодо посилання ОСОБА_1 про відсутність детального опису загальної вартості кредиту, відсутність зазначеної сукупної вартості кредиту, валютних ризиків слід зазначити наступне.

До кредитного договору № 0 від 26 серпня 2008 року сторонами укладено додаток № 1, до додаткової угоди № 1 від 26 грудня 2008 року до вищезазначеного договору про надання споживчого кредиту укладено додаток № 1, до додаткової угоди № 2 від 26 березня 2009 року до вищезазначеного договору про надання споживчого кредиту укладено додаток № 1, що є його невід`ємними частинами «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту». Банком дотримано всіх умов кредитування відповідно до Постанови Правління Національного банку України, прийнятої 10 травня 2007 року N 168, відповідно до якої Банки зобов`язанні визначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентів. Також Даним графіком позичальника попереджено, що сума погашення основної суми та процентів за розрахунковий період може відрізнятися у разі погашення клієнтом заборгованості у терміни, які відрізняються від зазначених у даному графіку.

Також ОСОБА_1 , отримавши свій примірник Договору, не позбавлений був права в разі незгоди з умовами Договору та якщо вбачав порушення своїх прав, відмовитися від укладення договору або запропонувати у письмовому вигляді ті умови, які він вважав би за необхідне зазначити в Договорі (ст. 646 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору передбачено, що Позичальник, укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті Позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції, яку останній придбає за рахунок коштів Банку.

Тому АТ «УкрСиббанк» згідно чинного законодавства виконав обов`язок попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач, у разі надання кредиту в іноземній валюті, про що зазначається в п 1.1. Договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Згідно із частиною першою статті Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валютні курси встановлюються Національним банком за погодженням з Кабінетом Міністрів.

Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджене Постановою правління НБУ від 12.11.2003 р. № 496, визначає, що офіційний курс гривні до іноземних валют, в тому числі до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про користування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, позичальник підписуючи даний кредитний договір, підтвердив, що усвідомлює можливість коливання курсових різниць валюти кредиту при отриманні коштів кредиту в іноземній валюті.

Що стосується позовних вимог про припинення зобов`язань та відшкодування збитків, місцевий суд правомірно відмовив в їх задоволенні також, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про розірвання кредитного договору, в задоволені якої судом першої інстанції відмовлено.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом справу вирішено правильно, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, власного тлумачення характеру спірних правовідносин, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 17.04.2020 року.