Номер провадження: 22-ц/813/1813/20
Номер справи місцевого суду: 504/3372/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення порядку користування земельними ділянками та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання здійснити перебудову самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участі третьої особи Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення порядку користування земельними ділянками та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання здійснити перебудову самочинного будівництва (а.с в.м. 1-35).

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити по справі заходи забезпечення позову у вигляді: накладення арешту на земельні ділянки належні відповідачам за первісним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , обґрунтував заяву тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

29 серпня 2019 ро ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області (суддя Вінська Н.В.) заяву представника ОСОБА_2 - позивача за первісним позовом ОСОБА_4 про забезпечення позову було задоволено. А саме накладено арешт до набрання чинності рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3372/17 на наступні земельні ділянки: кадастровий номер :04:001:0472, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0190, площею 0,0635 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0189, площею 0,0042 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0191, площею 0,0063 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0365, площею 0,03 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 . Кадастровий номер :04:001:0388, площею 0,009 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 . Заборонено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснювати будь-які будівельні роботи, у тому числі встановлювати новий або зміщувати старий паркан, на земельних ділянках: -кадастровий номер :04:001:0472, площею 0,01 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0190, площею 0,0635 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0189, площею 0,0042 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0191, площею 0,0063 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Кадастровий номер :04:001:0365, площею 0,03 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 . Кадастровий номер :04:001:0388, площею 0,009 га, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 (а.с в.м 42).

11 вересня 2019 року ОСОБА_1 через канцелярію Комінтернівського районного суду Одеської області подала апеляційну скаргу на ухвалу від 29 серпня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову. Як вважає апелянт, суд не з`ясував обсяг позовних вимог, зустрічний позов відносно самочинного будівництва господарчих будівель. В судовому засіданні представник апелянта заперечувала проти застосування заходів забезпечення позову, оскільки у заяві представника ОСОБА_2 зазначені земельні ділянки не є предметом спору. Як зазначає апелянт, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для вжиття заходів забезпечення позову, заява про забезпечення позову не доведена, тому прийняте рішення не відповідає фактичним обставинам справи через ненадання доказів позивачем відносно його права на земельні ділянки, що перебувають у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Тому апелянт просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову.

13.01.2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апелянт подав заяву про розгляд апеляційною скарги у його відсутність.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з виділених матеріалів між сторонами провадження виник спір щодо меж суміжних земельних ділянок та порядку користування ними. Приймаючи оскаржене процесуальне рішення суд першої інстанції виходив з того, що одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому суд зазначив, що забезпечення позову вводиться з метою забезпечення цілісності та незмінності майна, яке є предметом позову, а тому суд першої інстанції задовольнив заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони здійснення будівництва на спірних земельних ділянках. Також аргументуючи прийняте рішення суд першої інстанції вказав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Суд першої інстанції роз`яснив, що забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдання значної шкоди позивачу.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне вказати на наступне.

Предметом позовних вимог є визначення порядку користування майном - земельними ділянками. Аналіз обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги свідчить, що фактично порушується питання про усунення перешкод в користуванні, проте остаточне формулювання позовних вимог, буде вирішено після проведення відповідної землевпорядної експертизи. При цьому заява обґрунтована також тим, що відбулось демонтаж паркана, завезені будівельні матеріали, а тому є всі підстави вважати, що може проводиться будівництво паркана на межі земельної ділянок, що в подальшому у разі задоволення позовних вимог ускладнить виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, а саме п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з специфіки виниклих між сторонами правовідносин, застосування обмежувальних заходів - як арешт (запобігання відчуженню земельної ділянки, яка, на думку, позивача включає і його частину) та заборона будівництва, зокрема паркану (запобігання створення перешкод в реалізації судового рішення) є обґрунтованими. При цьому ЦПК України встановлена можливість реалізація заходів зустрічного забезпечення в контексті ч. 1 ст. 151 ЦПК України, яка є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначенихчастиною третьою вказаної статті (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17). При постановленні оскаржуваної ухвали питання зустрічного забезпечення судом першої інстанції не вирішувалось. Проте сторона відповідача має право на звернення до суду з заявою про вжиття заходів зустрічного забезпечення у встановленому законом порядку та/або зміні застосованих судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильного висновку суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає оскаржувану ухвалу без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

16.04.2020 року м. Одеса