Провадження № 2-з/761/194/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи: приватний нотаріус Гамзатова А.А., приватний виконавець Клітченко О.А., в якому просив суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7084 від 18 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А.;

- зобов`язати приватного виконавця Клітченко О.А. закрити виконавче провадження № 60456707 від 31 жовтня 2019 року на підставі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, з позовною заявою, позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 60456707 від 31 жовтня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А. на підставі виконавчого напису № 7084 від 18 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. на час розгляду справи в суді.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2020 року матеріали вищезазначеної цивільної справи передані до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року відкрито провадження у вищезазначеній справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Питання про зупинення виконавчого провадження належить до виключної компетенції виконавця, оскільки, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (ч.1 ст. 34 ЗУ"Про виконавче провадження").

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви, позивач ОСОБА_1 , не просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується в судовому порядку, а ставить перед судом питання про зупинення виконавчого провадження, що не є повноваженнями суду.

Отже, захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме: "зупинити виконавче провадження" не узгоджується з передбаченим п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: