ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1585/20 Справа № 177/637/19 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у м. Кривому Розі згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року, ухваленого суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 23 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 14.04.2016 в розмірі 62 226,68 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., оскільки остання не виконує умови договору.

Вказав, що 14.04.2016 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» (надалі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 підписано Заяву на отримання кредиту №.

Протоколом №177 Загальних Зборів Учасників ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 затверджено Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до яких, Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» є публічною пропозицією ТОВ «ФК «ЦФР» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов. Ці умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту.

Відповідно до кредитного договору, ТОВ зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 40 710,00 грн. у розмірах та на умовах, обумовлених цим Договором, а позичальник зобов`язується своєчасно виконувати умови Кредитного договору, сплачувати проценту ставку за користування кредитом. Відповідно до порядку повернення кредиту, дата останнього платежу по поверненню кредиту 12.04.2019.

ТОВ свої зобов`язання за договором виконав, проте відповідач не виконує умови договору. В порушення умов кредитного договору № від 14.04.2016, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 13.03.2019 має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЦФР», яка становить 62 226,68 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 317,67 грн.; заборгованості за річними відсотками у розмірі 3,49 грн.; заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 25 728,23 грн.; заборгованості за штрафними санкціями /пенею у розмірі 13 177,29 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 току позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» заборгованість за кредитним договором № від 14.04.2016 всього в розмірі 62 226,68 грн., з яких: 23 317,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3,49 грн. - заборгованість за річними відсотки; 25 728,23 грн. - заборгованість за щомісячними відсотками; заборгованість за щомісячними відсотками в сумі 25 728,23 грн.; заборгованість за штрафними санкціями/пенею в сумі 13 177,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» судовий збір в розмірі 1921 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що позов адресовано Криворізькому районному суду Дніпропетровської області, а по суті розглянуто Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, що вказує на порушення су3дом першої інстанції правил підсудності справи і є порушенням норм процесуального права.

Окрім того, відповідач зазначає, що судом проігноровано її клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду кримінального провадження Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо обвинувачених: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.190, ч.1 ст.263 КК України, по якому вона є потерпілою.

Також, скаржник зазначає, що судом проігноровано застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що позивачем цей строк пропущено, вказуючи на те, що заява про отримання кредиту нею була подана 14.04.2016 року, а в суд позивач звернувся тільки в травні 2019 року, що є порушенням норм процесуального закону та підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, відповідач вважає, що надана позивачем Ліцензія на право надання кредитних послуг, не надає позивачу право на здійснення кредитних послуг, оскільки у позивача повинна бути ліцензія від Держкомфінпослуг на надання кредитів за рахунок притягнення засобів, яка є обов`язковою у відповідності з вимогами закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , позивач ТОВ«ФК «ЦФР», просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13, ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги за наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» Центр Фінансових Рішень» та ОСОБА_1 підписано Заяву на отримання кредиту № , згідно якої ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 40 710,00 грн. строком до 12.04.2019, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі: 0,00% - початковий процент від суми кредиту; 3,49% - щомісячні проценти від суми кредиту; 0,01% - річні проценти від суми боргу за договором; 0,3% - щоденна пеня від загальної суми прострочення, а відповідач зобов`язався щомісячно погашати заборгованість по кредитному договору кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості (а.с. 15-17).

14.04.2016 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та Заяву № , на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», згідно якої отримала кредит у сумі 40 710,00 грн. та надала ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» доручення на перерахування за рахунок отримуваного нею кредиту, таких сум грошових коштів: ФОП ОСОБА_4 на відповідний рахунок 30 000,00 грн.; ТОВ «маСейфеті» оплату за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» за рахунок кредиту КД № від 14/04/2016; перерахування ПАТ «Страхова компанія «ТАС» 10 260,00 грн. в оплату страхового платежу за договором страхування № -С від 14/04/2016 (а.с. 15-17).

Відповідність підписаних ОСОБА_1 заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 14.04.2016 та заяви від 14.04.2016 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» формам «Заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063), «Заяви на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», затвердженим протоколом загальних зборів ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 № 177 підтверджується їх копіями, які доданні до позовної заяви (а.с. 8-17).

Відповідно до п.п. 1.2,1.5 «Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 19 травня 2015 року», затверджених протоколом загальних зборів ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 №177, що діяли на момент укладення кредитного договору між позивачем та ОСОБА_1 , кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила згоду, що заява № від 14.04.2016 разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір, що підтверджується п.4 вказаної заяви. ОСОБА_1 своїм підписом, підтвердила, що отримала примірник кредитного договору та надала згоду на отримання шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умов отримання кредитів, що підтверджується абз. 3 ч. 4 Кредитного договору (а.с. 8-17).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно наданого розрахунку ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЦФР» в розмірі 62 226,68 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 317,67 грн.; заборгованості за річними відсотками у розмірі 3,49 грн.; заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 25 728,23 грн.; заборгованості за штрафними санкціями/пенею у розмірі 13 177,29 грн. (а.с. 18).

Згідно з п.п. 1.1-1.3 та п.п. 1.5 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063) в редакції від 30 березня 2015 року (далі - Умови), Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» є публічною пропозицією ТОВ «Фінансова компанія» Центр Фінансових Рішень» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов («заява про приєднання», «заява на отримання»). Ці умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір (а.с. 9-10).

Відповідно до п.п. 2.1 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063) в редакції від 30 березня 2015 року, кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту.

Підпунктами 2.4-2.7 Умов встановлено, що сума кредиту, який надається позичальнику, зазначається у заяві про отримання кредиту. Мінімальна частина кредиту, яка підлягає обов`язковому поверненню щомісяця, іменується «чергова частина кредиту». Чергова частина кредиту обчислюється від суми кредиту. Розмір чергової частини кредиту та розміри процентів визначаються заявою на отримання кредиту.

Згідно п.п. 3.1 Умов, за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти.

Підпунктом 3.2 Умов встановлено, що сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів.

Так, відповідно до п.п 3.3 Умов передбачено такі види процентів: початковий процент; щомісячні проценти; річні проценти (річна відсоткова ставка).

Згідно з п.п 3.4 Умов, ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається заявою на отримання кредиту.

Пунктом 4 Умов передбачено, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення.

Відповідно до п.п. 5.1 Умов, позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

Згідно з п.п. 5.8 Умов, усі витрати, пов`язані із самим здійсненням зазначеного переказу грошових коштів, покладаються на позичальника, позичальник зобов`язується здійснювати виконання грошових зобов`язань таким чином, щоби належні до отримання кредитодавцем суми платежів надходили на банківський рахунок останнього у повному обсязі та в установлений строк (у граничний термін). Днем виконання грошових зобов`язань позичальника вважається день зарахування сум таких зобов`язань на банківський рахунок кредитодавця.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЦФР», керувався нормами статей: 526,530, 549, 267, 628,634,1048,1054 ЦК України, й виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, оскільки позивач надав відповідачу кредит, тоді як відповідач, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатила, чим порушила вимоги кредитного договору, тому відповідач повинна сплати позивачу виниклу з її вини заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції і не може погодитись з доводами відповідача ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване позивачем судове рішення відповідає зазначеним вище нормам закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Так, суд перевірив та встановив, що14.04.2016 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та Заяву №, на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», згідно якої отримала кредит у сумі 40 710,00 грн. та надала ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» доручення на перерахування за рахунок отримуваного нею кредиту, таких сум грошових коштів: ФОП ОСОБА_4 на відповідний рахунок 30 000,00 грн.; ТОВ «маСейфеті» оплату за пакет послуг «Охоронець КредитМаркет 36» за рахунок кредиту КД № від 14/04/2016; перерахування ПАТ «Страхова компанія «ТАС» 10 260,00 грн. в оплату страхового платежу за договором страхування № -С від 14/04/2016 (а.с. 15-17).

Відповідність підписаних ОСОБА_1 заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 14.04.2016 та заяви від 14.04.2016 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» формам «Заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063), «Заяви на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», затвердженим протоколом загальних зборів ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 № 177 підтверджується їх копіями, які доданні до позовної заяви (а.с. 8-17).

Позивач, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит виконав свої зобов`язання, а ОСОБА_1 , отримавши кредит свої зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість, яка, згідно наданого позивачем розрахунку становить 62 226,68 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 317,67 грн.; заборгованості за річними відсотками у розмірі 3,49 грн.; заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 25 728,23 грн.; заборгованості за штрафними санкціями/пенею у розмірі 13 177,29 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами .

Нормами ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем позивних вимог в частині невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту і наявності у зв`язку із цим правових підстав для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним, і доводи скаржника у цій частині відхиляє.

Доводи відповідача стосовно незастосування судом першої інстанції до виниклих між сторонами правовідносин строків позовної давності, колегія суддів вважає надуманими, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст.257 ЦК України.

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом з наданого ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» розрахунку заборгованості, відповідачем періодично сплачувалися кошти в рахунок погашення заборгованості, а отже, кожне поповнення переривало строк позовної давності.

Суд встановив, що, у період з 15.07.2017 по 14.08.2017 відповідач останній раз сплатила кошти за даним кредитним договором в рахунок погашення тілу кредиту в сумі 1130,81 грн., а в період з 15.09.2017 по 17.10.2017 відповідач погасила щомісячні процентів в сумі 2549,80 грн., тобто строк позовної давності, як правильно визначив суд, почав обчислюватися з 15.09.2017.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 17.04.2019, тобто в межах строку, встановленого ст.257 ЦК України, а отже висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до позивних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 14.04.2016, є правильним і належним чином обґрунтованим, тоді, як доводи відповідача у цій частині, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Твердження відповідача про наявність підстав для зупинення провадження по справі до розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , по якому ОСОБА_1 визнана потерпілою по справі та незаконну відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотання про зупинення провадження, колегія суддів не сприймає, оскільки судом першої інстанції були досліджені зазначені обставини і встановлено, що ця цивільна справа розглядається щодо кредитного договору № від 14.04.2016 , а не кредитного договору №000677 від 14.04.2016, який фігурує в рамках, зазначеного ОСОБА_1 кримінального провадження, тому підстав для зупинення провадження та відмови у задоволенні позову, не має.

Доводи відповідача про порушення судом правил підсудності, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріалами справи встановлено, що поданий до Криворізького районного суду Дніпропетровської області позов ухвалою суду від 06.05.2019 року був переданий за підсудністю до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу (а.с.27). Ухвала суду не була оскаржена відповідачем.

Між тим, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями, а саме пені.

Нормами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З розрахунку заборгованості, наданої позивачем видно, що заборгованість за пенею нарахована відповідачу за період з квітня 2017 року по 13.03.2019 року в розмірі 13 177,29 грн.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги у цій частині в повному обсязі порушив норми п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, у зв`язку із чим судове рішення на підставі статті 376 ЦПК України підлягає зміні, в частині зменшення стягнутої судом суми пені.

З розрахунку заборгованості видно, що станом на 14.03.2018 року заборгованість за пенею становила 3 655, 35 грн., а станом на 13.03.2019 року розмір пені становить 13 177,29 грн.

З урахуванням наведеного розмір стягнутої судом пені необхідно зменшити з 13 177,29 грн. до 9521,94 грн., відповідно розрахунку 13 177,29 грн -3 655, 35 грн., що становить.

Керуючись ст.ст.255, 367, 374, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року змінити в частині зменшення суми за штрафними санкціями/пенею, зменшивши цю суму з 13 177,29 грн. до 9521,94 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: