Справа № 464/1860/19
пр.№ 2/464/60/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Мерза Д.С.

справа № 464/1860/19

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

вимоги: відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди

представники учасників справи:

представник позивачів адвокат Коваль О.В.

Обставини справи

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просять стягнути з відповідачів солідарно на користь: ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень; ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 17 050 гривень, втрачених збитків на суму 28 395 гривень, витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 гривень та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень; ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У вступному слові позивачі позов підтримали та просять задоволити, за їх заявою виключено ОСОБА_5 з числа відповідачів, оскільки такі заявляють лише вимоги до ОСОБА_4 . У подальшому представник позивачів скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подавши заяву про розгляд справи у без участі його та довірителів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча в порядку ст.ст.128-130 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив та не подав суду відзив на позовну заяву. У порядку ст.280 ЦПК України 05 березня 2020 року без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 01 березня 2018 року по справі № 461/1698/17 ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на час дорожньо-транспортної пригоди 12 липня 2016 року потерпілий був неповнолітнім), тяжких тілесних ушкоджень. У межах кримінального провадження заявлено цивільний позов та вироком з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто 50 000 гривень моральної шкоди. 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з причин ураження опорно-рухового апарату.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже доказуванню не підлягають факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди з підстав порушення відповідачем правил дорожнього руху, в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент пригоди застрахована приватним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», яким відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відшкодовано 129 811,77 гривень на лікування сина, 26 100 гривень шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, а також 7795,59 гривень моральної шкоди (лист компанії від 15 січня 2019 року за № 258).

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст.1177 ЦК України).

Як визначено ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з приписів ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Встановлено, що батьком неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 14 вересня 2016 року згідно з договором купівлі-продажу придбано дві милиці, візок інвалідний, ходунки та крісло-туалет інвалідний, пандус в під`їзд вартістю 17 050 гривень. Вказані витрати не включені до витрат, відшкодованих страховою компанією. Водночас за ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки придбання виробів медичного призначення для потерпілого безпосередньо пов`язане із отриманими травмами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а тому з відповідача підлягає до стягнення 17 050 гривень матеріальної шкоди, що ним не заперечено.

Щодо відшкодування ОСОБА_2 втрачених збитків, то суд виходить із наступного.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 та свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець за спрощеною системою оподаткування, види діяльності: роздрібна торгівля автомобільними деталями та приладдям; технічне обслуговування та ремонт автомобілів.

За відомостями податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2016 рік дохід ОСОБА_2 становив 79 833 гривень (підтверджується книгою обліку доходів), за перше півріччя - 23 230 гривень, а відповідно за друге півріччя - 56 603 гривень.

З урахуванням наведеного доводи позивача про втрату ним заробітку після дорожньо-транспортної пригоди з сином, яка відбулась 12 липня 2016 року (не працював), спростовується наведеними доказами, згідно з якими його дохід у другому півріччі перевищував дохід за перше на 33 373 гривень, що не може вважатися втратою доходу. Підстав для відшкодування збитків батьку потерпілого, пов`язаних із дорожньо-транспортної пригодою, як і наявність таких не встановлено, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вироком суду від 01 березня 2018 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, яким враховано, що потерпілий внаслідок кримінального правопорушення після ДТП відчував нестерпні болі, довгий період проходив лікування і надалі лікується, змушений буде проходити періодичні реабілітації, переніс стресову ситуацію, зазнав вимушених змін у життєвих стосунках, втратив душевну рівновагу та нормальні життєві зв`язки, йому доведеться додавати зусиль для відновлення попереднього стану і організації свого життя, був позбавлений звичайного укладу життя, тривалий час відчував і досі відчуває постійні болі, пересувається на милицях.

Також страховою компанією у зв`язку із дорожньо-транспортною подією в рахунок відшкодування моральної шкоди виплачено 7795,59 гривень.

У зв`язку із реалізацією потерпілим право на відшкодування моральної шкоди та присудженням такої за вироком суду, відсутності закону щодо багаторазового відшкодування моральної шкоди внаслідок кримінального правопорушення, ненаведення нових обставин, які б давали підстави для збільшення такої, незазначення у позові з яких саме міркувань виходив позивач, оцінюючи шкоду саме в розмірі 100 000 гривень, пояснення у суді щодо невідшкодування шкоди за вироком, вимоги про стягнення такої є необґрунтованими.

Натомість доведеним є той факт, що батьки потерпілого - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внаслідок протиправних винних дій відповідача зазнали моральних страждань, що були обумовлені глибокими душевними стражданнями внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень їх сином - неповнолітнім (на той час) потерпілим ОСОБА_1 , вимушеною зміною в їх житті, витрачанням значних часу та зусиль на догляд та лікування сина, переживання за його здоров`я.

За встановлених обставин позивачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на розумне, виважене та справедливе відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі по 15 000 гривень на кожного. Інший розмір шкоди не доведений та не обґрунтований.

Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог з підстав, зазначених позивачами, і наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 15 000 гривень моральної шкоди та 17 050 гривень матеріальної шкоди, а на користь позивача ОСОБА_3 - 15 000 гривень моральної шкоди, які є підставними. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. У матеріалах справи відсутні відомості, які спростовують даний висновок суду. При цьому, оскільки відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судові витрати

Оскільки позивачі при зверненні до суду з даним позовом звільнені від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 768,40 гривень судового збору (в розмірі на день пред`явлення позову).

Щодо вимог позивача про стягнення 10 000 гривень витрат на правову допомогу, то суд враховує положення ч.2 ст.137 ЦПК України, за якими за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За вимогами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Натомість наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 04 травня 2019 року містить очевидні дописки та метою його укладення є з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підзахисного, а підзахисний зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг захисника, що вочевидь не відповідає завданню цивільного судочинства. Договір не містить ні розміру гонорару, ні інформації щодо конкретного переліку послуг, які надаються. Відсутність наведеного у договорі про правову допомогу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару та погоджених сторонами робіт/послуг, необхідних для у даній цивільній справі. Акт виконаних робіт від 05 березня 2020 року не може бути єдиним належним документально підтвердженням для стягнення витрат на правову допомогу.

Отже з урахуванням наведеного відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 15 000 гривень моральної шкоди та 17 050 гривень матеріальної шкоди, а всього 32 050 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15 000 гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 768,40 гривень судового збору.

Відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1

позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 10 квітня 2020 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко