Ухвала

16 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 320/1511/18

провадження № 61-5832ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маттіол» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маттіол» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, витрати від інфляційних процесів та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маттіол» (далі - ТОВ «Маттіол») звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати та 3% річних на загальну суму

33 680, 64 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову ТОВ «Маттіол» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Маттіол» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Маттіол» залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги на надання документу про сплату судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Маттіол» повернуто заявнику у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі від 21 січня 2020 року.

У березні 2020 року засобами поштового зв`язку ТОВ «Маттіол» подало до Верховного Суду касаційну скаргу у справі № 320/1511/18 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2020 року, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, щоапеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу, не взяв до уваги майновий стан ТОВ «Маттіол» та не врахував, що на всі рахунки товариства накладено арешт державною виконавчою службою. Вважає, що тимчасова неможливість розпорядження власними коштами, не може позбавляти судового захисту, який гарантований Конституцією України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у справі № 320/1511/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200 грн), встановленого станом

на 01 січня 2020 року.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу закону.

Належність справи до категорії малозначних було передбачуваним. Зокрема про те, що справа є малозначною суд першої інстанції зазначив в ухвалі

від 22 березня 2018 року про відкриття провадження у справі.

ТОВ «Маттіол» посилалось на те, що справа має для нього виняткове значення.

Однак колегією суддів не встановлена наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі № 320/1511/18 підлягають касаційному оскарженню.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд звернув увагу на те, що арешт на кошти позивача накладено в межах суми боргу, що саме по собі не вказує на такий майновий стан, який не дозволяє виконати вимоги закону щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи № 320/1511/18 та не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Оскільки касаційну скаргу ТОВ «Маттіол» подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі; ухвала про повернення апеляційної скарги, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи та не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, особою, яка подає скаргу не доведена, а судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої

статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Маттіол» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2020 року в цивільній справі № 320/1511/18.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта