№ провадження 2/495/1183/2020
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
15 квітня 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, просять суд: визнати за ними право власності по 1/2 частині на житловий будинок та визнати з позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку згідно заповітів.
Так, свої вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді:
- земельної ділянки № 23 площею 4,22 га в масиві № 4,5 , яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що за життя 11.04.2016 та 13.11.2017 року спадкодавцем було складено та посвідчено 2 заповіти № 16 та № 42, відповідно до якого належну йому земельну ділянку він заповідав ОСОБА_1 , а житловий будинок в рівних частках - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Позивачі бажають прийняти спадщину після померлого, звернулись до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їм було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю у оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Разом з тим, позивачі вказують, що фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця.
Також зазначають, що оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно - втрачені, вони позбавлені можливості оформити спадщину в позасудовому порядку та змушені звертатись у передбачений законом спосіб у вигляді визнання права.
За таких обставин, просять їх вимоги задовольнити.
09 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду на 14 січня 2020 рік о 11.30 годину.
14 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті.
Позивачі в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодні.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Зі згоди позивачів, про що свідчать заяви позивачів, суд ухвалою від 15 квітня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді: земельної ділянки № 23 площею 4,22 га в межах згідно з планом, в масиві № 4,5 , яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .
Факт належності померлому вищезгаданої земельної ділянки підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , виданого Білгород-Дністровською РДА 25.11.2003 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 105/16.
Факт належності померлому житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 підтверджується Випискою, виданою виконавчим комітетом Петрівської сільської ради № 131 від 03.05.2018 року, у відповідності до якої, згідно записів в погосподарських книгах Петрівської сільської ради, ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Земельна ділянка закріплена за житловим будинком та знаходиться в користуванні, державний акт не видавався. Матеріали справи містять також копію рішення № ХІІІ-П/2-382 від 02.02.1997 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, для ведення особистого господарства, яке знаходиться в користуванні ОСОБА_3 ».
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.
Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Матеріали справи містять і технічний паспорт на садибний /індивідуальний/ житловий будинок АДРЕСА_1 , який ОСОБА_3 виготовила на своє ім`я 07.11.2016 року .
За таких обставин, в судовому засіданні встановлений та підтверджений відповідними доказами факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3 склав два заповіти за № 16 та № 42 від 11.04.2016 року та від 13.11.2017 року.
Так, згідно заповіту від 11.04.2016 року за № 16, посвідченого секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Братковим М.М., спадкодавець ОСОБА_3 належну йому на праві власності земельну ділянку № 23 масив № 4,8 , площею 4,22 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Петрівської сільської ради заповідав ОСОБА_1 .
Згідно заповіту від 13.11.2017 року за № 42, посвідченого секретарем виконавчого комітету Петрівської сільської ради Братковим М.М., спадкодавець ОСОБА_3 належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 заповідав - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки № 39 від 29.03.2018 року, складеної Старокозацькою сільською радою, померлий ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований на день смерті разом із донькою ОСОБА_2 .
Маючи намір прийняти спадщину після померлого спадкодавця, позивачі звернулися до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори стосовно оформлення своїх спадкових прав, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено листом № 3187/02-14 від 11.10.2019 року у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/.
У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу
Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Частиною другою та четвертою статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
У відповідності до ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.
При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.
Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє встановити, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і /або спадкове майно.
Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом.
Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом.
Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.
Таким чином, як вбачається із наведеної норми закону новий заповіт скасовує старий лише у разі якщо такі суперечать один одному як в обсязі спадкової маси так і у суб`єктному складі спадкоємців.
До вказаного висновку прийшов Верховний Суд України у своїй постанові від 26.06.2019 у справі № 369/3186/17.
Разом з тим, суб`єктний склад спадкоємців та самі об`єкти спадкового майна не суперечать один одному, а тому не скасовують попереднього заповідального розпорядження, адже спадкодавець вирішив розпорядитись належним йому майном саме складаючи різні заповіти щодо різних спадкоємців та різної спадкової маси.
Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які юридично прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки звернулись до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовились від її прийняття, прийнявши до уваги також те, що різні за змістом заповіти, складені відносно різної спадкової маси та різного суб`єктного складу спадкоємців, тому не суперечать один одному, що означає, що наступний заповіт складений 13.11.2017 року не скасовує попереднього складеного 11.04.2016 року, з урахуванням того факту, що інших спадкоємців судом не виявлено, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивачів не надається можливим, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217, 1223,1254, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку № 23 площею 4,22 гектарів в межах згідно з планом, в масиві № 4,5 , яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , виданому 25 листопада 2003 року та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 105/16.
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: літ. "А" житлового будинку, загальною площею 123, 9 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м; літ. "Б" - літньої кухні; літ. "В" - сараю; літ. "Г" - гаражу; літ. "Д" - навісу; № 1-5 споруди.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: літ. "А" житлового будинку, загальною площею 123, 9 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м; літ. "Б" - літньої кухні; літ. "В" - сараю; літ. "Г" - гаражу; літ. "Д" - навісу; № 1-5 споруди.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Старокозацька сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області, адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Соборна, 34.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2020 року.

Суддя: