Номер провадження 2/754/2371/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/14003/19

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

Єфремов В.В. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнювались і посилаючись на заподіяння йому шкоди злочином внаслідок ДТП, яка як вважає позивач сталася з вини відповідача, просить стягнути з останнього: 50076 грн. - відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у негативних змінах у житті, негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні, фіксованості уваги на проблемі одуження, тимчасовій відірваності від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, нервозності, дратівливості, реакції замикання, побоюванні щодо майбутнього стану здоров`я. також позивач просить стягнути з відповідача: 4173 грн. - витрат на проведення експертного дослідження та 8000 грн. - оплати правничої допомоги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою та зворотними поштовими повідомленнями.

З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних у ній даних та доказів за відсутності учасників справи.

Оглянувши матеріали кримінальної справи № 754/15386/18, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд у судовому засіданні встановив наступне.

09.09.2018 року біля 23:20 год. відповідач керуючи автомобілем «Део» р. н. НОМЕР_1 по вул. Драйзера в м. Києві здійснив наїзд на позивача, як пішохода.

Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

З урахуванням викладеного суд вважає, що саме відповідач є винним у заподіянні шкоди позивачу і він має відшкодувати заподіяну позивачу шкоду.

Що ж стосується розміру цього відшкодування, то суд при вирішенні даного питання виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 1 і ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1195, ч. 1 ст. 1206 ЦК України, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 1. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 1. Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 25-06-19, експертиза моральної шкоди потерпілого, як суспільно-етичної категорії громадянського суспільства від 03.07.2019 року, розмір заподіяної позивачу внаслідок наїзду на нього автомобіля під керуванням відповідача моральної шкоди становить: 50076 грн..

За складання зазначеного висновку соціально-психологічного дослідження № 25-06-19, позивач сплатив: 4173 грн., що підтверджується квитанцією від 25.06.2019 р..

Будь-яких конкретних правових доказів, які б спростовували надані позивачем висновок соціально-психологічного дослідження № 25-06-19 щодо визначення розміру морального відшкодування та витрат за складання цього висновку, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Суд вважає, що внаслідок злочинних дій відповідача, які призвели до скоєння ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду. Що ж до розміру цієї шкоди, то з урахуванням ступеня вини відповідача, його поведінки по відношенню до позивача після заподіяння шкоди, обставин ДТП, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача у зв`язку із ушкодженням здоров`я суд вважає, що 50076 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення: 50076 грн. - відшкодування моральної шкоди та 4173 грн. - оплати висновку соціально-психологічного дослідження, суд вважає обґрунтованими.

На час вирішення судом спору по суті та постановлення судового рішення, позивач зі своїм адвокатом не надали суду конкретних правових доказів, які б свідчили, що позивач реально вже поніс витрати на правничу допомогу в сумі: 8000 грн., а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за їхньою недоведеністю.

Згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК України, 4. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Позивачу шкоди завдано вчиненням відповідачем злочину.

За таких обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не повідомлено, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 01.11.1997 року) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ): 50076 грн. - моральної шкоди та 4173 грн. - оплати висновку соціально-психологічного дослідження.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не повідомлено, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 01.11.1997 року) у дохід держави: 840 грн. 80 коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: