ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2020 року (час ухвалення судового рішення з 11:39:06 год. по 12:04:09 год., дата виготовлення повного тексту рішення - 12.02.2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на протиправну бездіяльність Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, яка завдала йому тривалі моральні страждання.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені доводи позовної заяви, висловлена незгода з оцінкою судом першої інстанції поданих у справу доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, навівши фактичні обставини, які не заперечуються учасниками справи, та пославшись на норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, стверджує про недоведеність факту завдання моральної шкоди позивачу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог,, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2018 р. до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області надійшла заява ОСОБА_1 від 08.08.2018 р. вх. № 0.3.1-27/1701 про призначення ОСОБА_1 захисника для складання документів процесуального характеру, а саме:

-до Печерського районного суду м. Києва (слідчому судді Шапутько С.В.) клопотання з метою отримання певної інформації по справі № 757/61294/17-к в межах кримінального провадження № 000812;

-до прокуратури м.Києва заяви про визнання потерпілим та клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 000812;

-до Генеральної прокуратури України та Печерського районного суду м. Києва чотири скарги на бездіяльність прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 000812;

-до Генеральної прокуратури України заяви про кримінальне правопорушення з приводу порушення адвокатом Стороженко С.В. та начальником відділу організації надання БВПД Полтавської області Армеєвою Л.Л. права заявника на захист у кримінальному провадженні № 0000770, створення перешкод для реалізації прав, свобод і законних інтересів та втручання в адвокатську діяльність адвоката А.О.Чистика у кримінальному провадженні № 0000770.

Листом № 03.1-27/927 від 17.08.2018 р. Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки з її змісту незрозуміло, для вирішення яких питань ОСОБА_1 потрібен адвокат.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 р. скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною бездіяльність Регіонального центра з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області в частині не розгляду заяви ОСОБА_1 № П-204 від 08.08.2018 р. про призначення захисника для надання правової допомоги; зобов`язано Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 № П-204 від 08.08.2018 р. про призначення захисника для надання правової допомоги із прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду у даній справі (а.с.75-78).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 р. та відповідно до наказу Координаційного центру з надання правової допомоги № 42 від 09.10.2018 р. Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги направив за належністю для вирішення по суті одне звернення засудженого ОСОБА_1 від 08.08.2018 р. до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.25).

Наказом Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №523 від 16.07.2019 р. засудженому ОСОБА_1 відмовлено в наданні безоплатної вторинної допомоги по його заяві від 08.08.2018 р. (а.с.27).

Відмовляючи у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт бездіяльності Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області не може слугувати беззаперечним доказом завдання моральної шкоди, тому правові підстави передбачені ст.ст. 1173, 1174, 1176 ЦК України для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02.06.2011 року (далі - Закон № 3460) безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Статтею 3 Закону №3460 визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених вказаним Законом.

Безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист, здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, складення документів процесуального характеру (ст.13 Закону № 3460).

Пунктом сьомим ч.1 ст.14 Закону №3460 передбачено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу - всі види правових послуг, мають, зокрема, засуджені до позбавлення волі.

Статтею 15 Закону № 3460 визначено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Міністерство юстиції України утворює регіональні, обласні, міські та місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Координаційний центр з надання правової допомоги є державною установою і належить до сфери управління Мін`юсту (п.2 постанови Кабінету Міністрів України №504 від 6 червня 2012 р.)

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Під час виконання функцій з надання безоплатної вторинної правової допомоги центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Таким чином, безоплатна вторинна правова допомога спрямована на забезпечення реалізації гарантованого Конституцією права кожного громадянина на захист прав і свобод судом. Зокрема, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області є суб`єктом, який здійснює делеговані Державою повноваження з надання безоплатної вторинної правової допомоги, гарантованої Державою, та яка повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України чи місцевих бюджетів та інших джерел.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Незаконна бездіяльність посадової особи Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили (а.с.75-78).

На переконання апеляційного суду протиправна бездіяльність уповноваженого Державою органу (його посадової особи), поза розумним сумнівом, негативно вплинула на моральний стан позивача, оскільки виявилися марними його законні очікування на ефективну реалізацію державних гарантій з надання йому правової допомоги. Це є достатнім для констатації факту моральних страждань позивача, адже обов`язковість та/або необхідність встановлення у такому випадку певних фізичних чи матеріальних втрат позивача, виникнення у нього важких психічних чи психологічних станів суперечило б змісту приписів ч.2 ст.23 ЦК України.

З огляду на встановлене слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди незаконною бездіяльністю Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області.

Враховуючи тривалість і характер порушень прав позивача, а також те, що допущена бездіяльність була виправлена судовим рішенням, апеляційний суд визнає, що критеріям розумності і справедливості буде відповідати сума у розмірі 500 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухватити нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 лютого 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету 500 (п`ятсот) грн. моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 квітня 2020 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов