Справа № 505/701/20
Провадження 2-з/505/8/2020
У Х В А Л А

15.04.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

розглянувши в м. Подільську Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі та гідності, ділової репутації, скасування недостовірної інформації, розміщеної на Інтернет ресурсах та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 року до Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , про захист честі та гідності, ділової репутації, скасування недостовірної інформації, розміщеної на Інтернет ресурсах та відшкодування моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме і рухоме майно, а також на особисті грошові кошти ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 зазначив, що заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заявленої ним суми у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Також, заявник ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

В обґрунтування клопотання вказав, що на даний час він не працює, ніяких доходів не отримує, інших доходів не має, з колишньою дружиною шлюб вони розірвали, у зв`язку з чим він проживає сам, є одинокою особою і відповідно є членом малозабезпеченої сім`ї. Тому, враховуючи положення частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» просив звільнити від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Щодо звільнення заявника від сплати судового збору за заявою про забезпечення позову слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. А за ч. 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивачем, на підтвердження доказів про звільнення його від сплати судового збору надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків №39219 від 03.02.2020 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 , ІПн НОМЕР_1 , за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року інформація про доходи відсутня, тобто вказані в ній відомості викладені за період з 1 кварталу 2019 по 3 квартал 2019, та не містять даних про майновий стан позивача на момент звернення до суду.

Також, позивачем надано Індивідуальні відомості про застраховану особу від 11.02.2020 року, в якому відображені відомості тільки за період з 2000 р. по 2017 рік. Відомості за 2019 р. тобто за попередній календарний рік перед звернення до суду з позовною заявою відсутні.

Крім того, позивач, як на підставу звільнення його від сплати судового збору посилався на те, що він є одинокою, малозабезпеченою особою, те, що шлюб з колишньою дружиною розірваний, однак, суду не надано доказів на підтвердження вищезазначених підстав, не надано довідку про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, також інші докази про майновий стан, зокрема банківські документи про відсутність на рахунку коштів.

За таких обставин, суд позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача, а тому не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, за подання заяви про забезпечення позову, оскільки звільнення від сплати судового збору допускається лише у виключних випадках.

Щодо заяви про забезпечення позову слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Ч. 3ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення Проте встановлено, що заява містить лише посилання на ст.149,150 та не надано обґрунтованого пояснення та доведення того що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до припущення.

З урахуванням роз`яснень, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача а інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, відповідно до статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

В порушення вимог ч.1 п.2 статті 151 ЦПК України, заява ОСОБА_1 не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника ОСОБА_1 .

Також, пунктом 5 частини 1 статті 151 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства, заява ОСОБА_1 не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник.

Пунктом 6 частини 1 статті 151 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства, заява ОСОБА_1 не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявником у заяві про забезпечення позову не зазначено яке майно належить відповідачу та на яке саме майно слід накласти арешт, не вказані розрахункові рахунки банківських установ, на яких знаходяться особисті грошові кошти відповідача, та в яких розмірах, що унеможливує застосування даного виду забезпечення позову. Крім того, не зазначено реальні причини, у зв`язку з якими потрібно застосувати захід забезпечення позову, обґрунтування необхідності саме даного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою, а посилання на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, є лише припущенням, оскільки, з доданих до заяви матеріалів, не вбачається реальної загрози можливості утруднення чи неможливості виконання рішення в майбутньому, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.151,153,259-261,268,353-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за заявою про забезпечення позову відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі та гідності, ділової репутації, скасування недостовірної інформації, розміщеної на Інтернет ресурсах та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину, відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Суддя: Г.В,Павловська