Номер провадження 2/754/5153/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Гергель В.А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди завданої злочином було задоволено - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок злочину, в розмірі 9619 грн. 80 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000,00 грн.

Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 13 листопада 2019 року, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд справи, у зв`язку з тим, що не був повідомлений належним чином, про розгляд справи. Крім того, при постановленні рішення не були враховані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме отримання позивачем відшкодування шкоди за рахунок страхової компанії.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року скасовано заочне рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Вимоги позову обґрунтовано наступним.

31.07.2018, близько 11 години 50 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Geely Emgrand» реєстраційний, номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Пухівська, 6 в м. Києві, в порушенні вимог п.п. 1.3, 2.3. б, 12.3 ПДР України, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем ГАЗ-330232, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому було включено «аварійні» сигнали.

В результаті даної ДТП він отримав тілесні ушкодження, а саме: закрита травма правого променево-зап`ясткового суглобу - перелом дистального епіметафіза променевої кістки та шиловидного відростку ліктьової кістки зі зміщенням кісткових уламків, що відноситься до категорії середнього ступеню тілесного ушкодження. В результаті удару автомобіля відповідача він випав з будки автомобіля ГАЗ- 330232, в якій здійснював вивантаження товару, сильно вдарився, у нього зламана права рука, сильний забій тазу. Каретою швидкої допомоги його було доставлено до КМКЛШМД, де у нього лікарі виявили переломи та направили на стаціонарне лікування у відділення полі травми.

Вина відповідача у спричиненні мені моральної та матеріальної шкоди повністю підтверджується зібраними по КП № 0006697 належними та допустимими доказами, схемою ДТП, протоколом огляду місця ДТП, протоколом слідчого експерименту.

В обґрунтування заподіяної відповідачем моральної шкоди, позивач зазначає наступне:

- тяжкість життєвих змін у зв`язку із злочином: він є правшою, йому було зроблено хірургічне втручання та на праву руку було накладено гіпс, рука була знерухомлена, сильно боліла, тому на тривалий час він був позбавлений звичного способу життя, не міг навіть зав`язати шнурка на взутті, не міг самостійно вдягнутися та роздягнутися, був вимушений звертатися за допомогою до своєї дружини, що спричиняло йому додаткові страждання;

-у наслідок ДТП він отримав великий стрес та психологічну травму, так як дуже нервував, удар був несподіваним, його від удару викинуло на асфальт, перестав спокійно спати, прокидаюсь вночі від жахів та кошмарів;

- через травму правої руки, отриманої внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідача, він не мав можливості допомогати своїм батькам особам пенсійного похилого віку по господарству, оскільки вони проживають у сільській місцевості та реальною дієвою допомогою від нього є фізична праця (підготовка до зими, заготівля дров, розвантаження кормів для сільськогосподарських тварин та птахів, яких утримують батьки, ремонтування паркану та даху на сараї);

- його рідний батько, який має статус інваліда, тяжко пережив ДТП, яке сталося з ним, оскільки він його єдина опора та підтримка у житті, стан його здоров`я після цього суттєво погіршився. Він тривалий час перебував у комі , тому він вимушений був докладати неймовірних фінансових зусиль, спрямованих на лікування батька;

- жодної моральної підтримки чи матеріальної допомоги від відповідача з моменту вчинення ним ДТП, не надійшло. Відповідач навіть вербально не вибачився за ті страждання, які він спричинив йому.

Зважаючи на викладене, Позивач оцінює заподіяну відповідачем моральну шкоду у 250 000 грн.

В обґрунтування заподіяної відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 9 619 грн. 80 коп., Позивач вказує, що витрати на його лікування становлять 9 619 грн. 80 коп.

Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 9 619 грн. 80 коп. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву згідно ст. 178 ЦПК України, та зазначив, що:

- Позивач в позасудовому порядку вже отримав на свій рахунок кошти для відшкодування шкоди, завданої злочином ( матеріальної, моральної);

-Відповідач ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, позовні вимоги до нього є безпідставними та необґрунтованими;

-Моральна шкода, заявлена Позивачем, є повністю необґрунтованою відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення розміру моральної шкоди повністю.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволені.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року в справі 1-кп/754/370/19, 754/16853/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в сумі 3400 грн.). Стягнуто з ОСОБА_2 процесуальні витрати в сумі 1796 грн. 90 коп. за проведення криміналістичної експертизи в доход держави. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Так, з вироку вбачається, що 31.07.2018 р. близько 11 години 50 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Geely Emgrand» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в м. Києві по вулиці Пухівській, 6, в напрямку від села Пухівка Броварського району Київської області до вулиці Крайньої в м. Києві, в порушення вимог п. 1.3, п. 2.3.б, п. 12.3 Правил дорожнього руху, не виконав вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, однак цього не дотримався та допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «ГАЗ-330232» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ГАЗ-330232» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої травми правого променево-зап`ясткового суглобу - перелом дистального епіметафіза променевої кістки та шиловидного відростку ліктьової кістки з незначним зміщенням кісткових уламків, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості. Під час руху водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 1.3, п. 2.3.б, п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п. 1.3, п. 2.3.б, п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2019 року, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 в частині залишення цивільного позову без розгляду скасовано. Призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.

Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 9619,80 гривень не є обґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки Позивачем не доведено актуальність відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від дій відповідачів знайшов повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд встановлює розмір моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Даний розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є спів мірним і доцільним у даному провадженні.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у вище зазначеному обсязі.

Оскільки, в силу п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням частини 6 статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.22,23,1166,1167,1177 ЦК України, ст.ст.11-13,76-82,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) в порядку відшкодування моральної шкоди 50000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 2102 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2020 року.

Суддя І.А. Галась