Провадження № 2/643/4842/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 05.11.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. Протягом останнього року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже понад 6 місяців кожен з подружжя живе окремим життям та своїм інтересами. Шлюбні відносини не підтримують на протязі останніх 6 місяців. Проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 22.12.2020року, відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про надання строку для примирення.

07.12.2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що позов не визнає в повному обсязі, бажає зберегти сім`ю. Зазначає, що за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 діти не проживають, а періодично мешкають з ним за його зареєстрованим місцем проживання. Доказів проживання дітей разом з позивачем не надано. Крім того вказує, що він ніде не працював та не працює, в зв`язку з чим стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частині від заробітку є не допустимим.

14.12.2020року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому остання просить задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що протягом останнього року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже понад 6 місяців кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбних відносин не підтримують, примирення не можливо. Фактично сім`я припинила своє існування. Крім того вказує, що діти мешкають разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом складеним сусідами про проживання дітей разом з нею.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №10 /а.с.5/.

Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6,7/.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.11.2020року, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою місця реєстрації відповідача: АДРЕСА_3 .

З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживаю окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Крім того, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Так, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів проживання дітей з нею, оскільки як вбачається з копії акту від 10.12.2020року, позивач ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , іншого відповідачем не надано.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує:

1/ стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2/ стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4/ інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Доводи відповідача про те, що він не працює, а тому є недопустимим стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку є необґрунтованими, оскільки за змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дітей, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач є обґрунтованим, в зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2020року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 / про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.11.2014 року у Виконавчому комітеті Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №10 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 03.11.2020року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір у розмірі 840грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 840грн.80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 22.12.2020 року.

Суддя Т.М.Довготько