Справа № 766/3050/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

при секретарі Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , а саме: будинком

АДРЕСА_1 обґрунтування позову посилається на те, що він є власником зазначеного будинку, крім нього в будинку зареєстрований його син - відповідач по справі, який більше року не проживає в даному будинку. Реєстрація відповідача в належному йому будинку, чинить перешкоди, як власнику, в розпорядженні майном.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити за наявними в справі доказами.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності , визнав ту обставину, що більше року не проживає в спірному будинку .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для власного проживання і проживання членів сім`ї, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності № НОМЕР_3 від 12.09.1994р. є власником будинку АДРЕСА_1 в реєстровій книзі № 136 за реєстровим № 24195.

За зазначеною адресою, крім власника, на даний час зареєстрований відповідач по справі - ОСОБА_2 , що підтверджується копією домової книги, копією паспорта відповідача. ( а.с.4,8-9 ).

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин більше року, залишивши житло добровільно.

Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно зі ст.319ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону.

Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Дослідивши надані докази, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин більше року , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.319,383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272, 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі через Херсонській міський суд Херсонської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 паспорт серії НОМЕР_2 .

Суддя Я.В.Войцеховська

Текст рішення складено 21.04.2020 року.