Справа № 766/3923/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

15 квітня 2020 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Компанії «БІНАРТА КОРПОРЕЙШН», Компанії САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановила:

В інтересах позивача ОСОБА_2 до суду звернулась адвокат Лігінович Н.С. з позовом до Компанії «БІНАРТА КОРПОРЕЙШН» (Беліз, м.Беліз, з 1/2 Майлз Філіп С .В. Голжсон Хайвей , Хорізон Білдінг), Компанії САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД (бокс 556, Мейн Стрит, Чарлзтаун, Невіс) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 3923,27 доларів США, що у перерахунку за курсом НБУ станом на 05 березня 2020 року становить 97650,19 гривень.

Суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, позивач заявляє вимогу про солідарне стягнення заробітної плати з Компанії «БІНАРТА КОРПОРЕЙШН» (Беліз, м.Беліз, з 1/2 Майлз Філіп С .В. Голжсон Хайвей , Хорізон Білдінг), Компанії САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД (бокс 556, Мейн Стрит, Чарлзтаун, Невіс), проте не зазначає докази, що підтверджують трудові відносини позивача з юридичною особою - Компанією САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД (трудовий договір, наказ по прийняття на роботу тощо).

Крім того, суддя зазначає наступне.

Згідно з ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

За ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доступ до правосуддя в Україні у трудових спорах, стороною в яких є громадяни, що працюють за межами своїх держав, має свої особливості. Вони, зокрема, полягають у тому, що:

- відповідні приватнотрудові правовідносини регулюються законодавством держави, в якій здійснено працевлаштування (наймання) працівника, та чинними міжнародними договорами України;

- на основі примату міжнародного права положення таких договорів застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства, у тому числі і в частині визначення права тієї чи іншої держави як регулятора відповідних правовідносин;

- визначення підсудності судам України цивільних справ у трудових спорах, стороною в яких є громадяни, що працюють за межами своїх держав, здійснюється з урахуванням підстав, визначених положеннями ст. ст. 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Стаття 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до категорії іноземних суб`єктів господарської діяльності відносить таких суб`єктів, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України. При цьому під постійним місцезнаходженням іноземного суб`єкта господарської діяльності розуміється місцезнаходження його офіційно зареєстрованого головного органу управління.

Свою діяльність на території України іноземні юридичні особи можуть здійснювати через належним чином оформлені представництва.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності - це установа або особа, яка представляє інтереси іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні і має на це належним чином оформлені відповідні повноваження.

Так, згідно з п.12 Інструкції про порядок реєстрації представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, затвердженої наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 18 січня 1996 року № 30 (далі - Інструкція), представництво суб`єкта господарської діяльності не є юридичною особою і не здійснює самостійно господарської діяльності, у всіх випадках воно діє від імені і за дорученням іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у свідоцтві про реєстрацію, і виконує свої функції згідно із законодавством України. Представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні може здійснювати функції, пов`язані з виконанням представницьких послуг, тільки в інтересах іноземного суб`єкта господарської діяльності, зазначеного у Свідоцтві про реєстрацію представництва.

Відповідно до п. 8 Інструкції представництво іноземного суб`єкта господарської діяльності в Україні вважається відкритим з дати реєстрації.

12 грудня 2012 року підписано Меморандум про взаєморозуміння між Міністерством транспорту України та Морською адміністрацією Союзу Коморських островів про визнання дипломів (сертифікатів) моряків відповідно до вимог Правила I/10 Міжнародної конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про міжнародне приватне право» трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України у разі, якщо: громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; це передбачено законом або міжнародним договором України.

За ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

За ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

За ст. 4 Конвенції про трудові права моряків від 24 червня 1926 року № 22 відповідно до національного законодавства треба вживати належних заходів для забезпечення того, щоб у договорі не передбачалось положення, внаслідок якого сторони заздалегідь погоджувалися б відхилитися від звичайних правил щодо компетенції судових установ. Ця стаття не може тлумачитись як така, що заперечує можливість звернутися до арбітражу.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи викладене, розгляд судами України справи в порядку цивільного судочинства не можна вважати правильним, коли такий вказаний спір з іноземним елементом не підлягає розгляду в судах України.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2014 року № 6-19470св14.

Відповідно до ч.1-2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме: позивачу необхідно надати докази, які б підтвердили, що дана справа з іноземним елементом в частині вимог про стягнення заробітної плати з іноземних юридичних осіб підсудна суду України (на час подання позову у суду відсутні письмові докази того, що іноземні юридичні особи - відповідачі зареєстровані в Україні або мають місцезнаходження в Україні, не доведена документально можливість застосування сторонами договірної підсудності, відсутні письмові докази про домовленість сторін щодо підсудності у судах України). Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по заробітній платі, але не зазначено доказів на підтвердження трудових відносин позивача з Компанією САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД (трудовий договір, наказ по прийняття на роботу тощо) як підстав для солідарного стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідачів.

Керуючись ст.ст.175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Компанії «БІНАРТА КОРПОРЕЙШН», Компанії САЛЮТА ШИППІНГ ЛІМІТЕД про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без руху, надати позивачу термін для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків та роз`яснити, що у разі невиправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І.Майдан