Номер провадження: 22-ц/813/1734/20
Номер справи місцевого суду: 513/1237/18
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року про залишення позову без розгляду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа Саратська районна державна нотаріальна контора до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

04.12.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 15 червня 2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с 1- 27).

20 червня 2019 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області (суддя Тончева Н.М.) позовну заяву ОСОБА_1 , третя особа Саратська районна державна нотаріальна контора до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності залишено без розгляду (а.с 175).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

22 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , засобами Укрпошти направив апеляційну скаргу на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року. Апелянт не погоджується з вищевказаною ухвалою, вважає її хибною та необґрунтованою, постановленою без всебічного дослідження обставин справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому просив скасуванню. Як зазначає апелянт, в своїй первісній позовній заяві, позивач зазначає, що його матір`ю є ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що надано свідоцтво про смерть. Але в ухвалі, від 12.06.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, зазначено, що між ним та померлою ОСОБА_6 не надано доказів які підтверджують родинні відносини між ними і в ухвалі від 20.06.2019 року залишає без розгляду позовну заяву, мотивуючи тим, що недоліки які були зазначені в ухвалі від 12.06.2019 року не були усунуті. Оскільки особа, яка зазначена в ухвалі від 12.06.2019 року, ОСОБА_6 не є його матір`ю, тому ухвала від 20.06.2019 року про залишення позову без розгляду не може бути законною. Крім того, під час розгляду справи, були виявлені обставини, які потребували підтвердження шляхом встановлення факту судом. Таким чином, оскільки існує спір про право на встановлення факту, що має юридичне значення, пов`язаний з ним впливає на права та обов`язки інших осіб, а тому встановлення даних обставин повинно відбуватися в порядку загального позовного провадження. Крім того, у зв`язку з тим, що позовні вимоги по справі №513/1237/18 взаємопов`язані з обставинами які потрібно встановити, є підстави для розгляду цих вимог в одному провадженні. У зв`язку з чим, позивачем, до закінчення підготовчого засідання було надано уточнену позовну заяву, в яких позивач просив суд встановити ряд факторів, проте в ухвалі від 20.06.2019 року без жодного обґрунтування вимоги не були взяті до уваги. Отже апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 20.06.2019 року. Крім того апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, клопотань чи заяв щодо розгляду справи до суду не подавали. Про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою від 12 червня 2019 року відповідно до ч. 11 ст.187 ЦПК України позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що після відкриття провадження у справі було встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме у позовній заяві не зазначено доказів, які підтверджують родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_6 . На виконання ухвали суду від 12 червня 2019 року представником позивача ОСОБА_2 була надана суду уточнена позовна заява, в якій він окрім заявлених раніше позовних вимог, додав ще одну позовну вимогу, якою просив встановити факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_6 . Дослідивши зміст поданої заяви, суд прийшов до висновку, що недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 12 червня 2019 року представник позивача не усунув, а тому вирішив залишити без розгляду позовну заяву на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Вказаний висновок судом першої інстанції було зроблено з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 15 червня 2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с 1- 27).

В обґрунтування своїх вимог позивач, серед іншого, посилався на те, що його мати - ОСОБА_5 , 1965 р.н. рішенням Саратського районного суду Одеської області від 11.03.1994 року була позбавлена батьківських прав відносно позивача та його сестри ОСОБА_7 , 1990 р.н. 22.08.2000 року рішенням Ярославської сільської ради було призначено ОСОБА_8 (брат) опікуном над обмежено дієздатною ОСОБА_5 15.06.2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (дружина брата) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду копії: паспорту ОСОБА_1 та свідоцтва про народження позивача (російською мовою), рішення Саратського районного суду Одеської області від 11.03.1994 року, свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , довідка про склад сім`ї від 31.07.2000 року, видана ОСОБА_5 , заяву ОСОБА_8 про встановлення опіки над ОСОБА_5 та рішення Ярославської сільської ради від 22.08.2000 року про встановлення опіки над ОСОБА_5 , а також заяву ОСОБА_8 про визнання договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (мова оригіналу російська), свідоцтва про закінчення спеціальної загальноосвітньої школи ОСОБА_1, рішення від 16.06.2005 року та від 26.06.2014 року щодо вирішення витання дієздатності ОСОБА_1 , відповідь Ярославської сільської ради від 10.07.2018 року на запит ОСОБА_1 , з якого вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 належить, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року ОСОБА_5 , 1965 р.н., смерть якої настала в 2001 році. Відповідно до рішення виконавчого комітету від 25.10.2002 року № 27 було вирішено щодо закріплення за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 права на вказаний житловий будинок. В записах погосподарської книги за 2011-2015 роки за № 1-0091-5 внесені дані про реєстрацію малолітніх дітей ОСОБА_7 Житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 належить відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2001 року - ОСОБА_3 Також позивач надав до суду копію договору купівлі-продажу між ОСОБА_14 , та ОСОБА_5 від 15.06.2001 року, а також між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 15.06.2001 року (а.с. 5-25).

В процесі розгляду справи представник відповідача звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду в якій пояснив, що з наданих позивачем документів вбачається розбіжність прізвищ: в паспорті позивача вказано « ОСОБА_1 », тоді як в свідоцтві про смерть - « ОСОБА_5 », що потребує встановлення родинних зв`язків зі спадкодавцем. Але оскільки позивач не надав окремного судового рішення, а у позовній заяві не було заявлено такої вимоги та відсутні посилання на обставини з відповідними доказами, представник відповідача просив залишити позов без розгляду. Ухвалою від 12.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху. 20.06.2019 року позивач надав до суду заяву про зміну позовних вимог та уточнену редакцію позову, в якій, разом з іншим, просив суд встановити, що позивач - ОСОБА_3 є рідним сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Разом з тим, ухвалою від 20.06.2019 року суд залишив позовну заяву без розгляду.

Стаття 315 ЦПК України передбачає випадки та порядок розгляду судом заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, в тому випадку, якщо за обставинами справи та виходячи з суті правовідносин, які виникли між сторонами суд встановив, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право суд залишає заяву без розгляду. В такому випадку, вподальшому сторона має право звернутися до суду з відповідним позовом та визначених суб`єктним складом в порядку позовного провадження та заявити вимоги щодо встановлення факту родинних відносин разом з іншими вимогами по суті відповідного спору. Так, суд повинен встановити всі обставини, які мають значення для справи та вирішити питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення та, за умови його встановлення, вирішити спір по суті заявленого спору. Тобто встановлення факту, що має юридичне значення та вирішення спору по суті не взаємовиключають одне одного в рамках однієї справи та можуть розглядатися одночасно. В контексті цієї справи, зокрема позиції відповідача, який фактично не визнав родинні зв`язки позивача, звернувши увагу на різницю в написанні прізвищ, вбачається спір про право, а тому позивач обґрунтовано уточнив позовні вимоги, включивши серед вимог про право, вимогу про встановлення родинних відносин, оскільки цей факт заперечувався стороною відповідача. В той самий час єдиною підставою для залишення позову без руху була саме ця обставина - відсутність доказів родинних відносин, які сторона просила у суду встановити в уточненому позові. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність доказів може бути підставою для відмови в позові по суті, проте не може перешкоджати доступу до суду, оскільки це порушує базові принципи закладені в ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Відтак, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року про залишення позову без розгляду - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

15.04.2020 року м. Одеса