Головуючий у 1-й інстанції Матвєєва Ю.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Матвєєвої Ю.О., повний текст рішення складено 11 лютого 2020 року, по цивільній справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н, укладеним 01 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_1 , за яким позичальник отримав кредит у розмірі 700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 28.02.2018р. утворилася заборгованість у розмірі 89700,66грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2346,75грн. (основна сума боргу), заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 78073,59грн., заборгованості за пенею та комісією - 4532,67грн, штрафу (фіксована частина) - 500грн. та штрафу (процентна складова) - 4247,65грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати з оплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 2346,75грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 46,16грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково і стягуючи основну суму заборгованості за кредитним договором, що складає тіло кредиту, яку позичальник фактично отримав, але не повернув кредитору, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та комісії, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а власне того, що саме ці Умови і Правила мав на увазі позичальник, підписуючи анкету-заяву.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі (а.с. 149-152) АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення відсотків, пені та комісії, штрафів.

В апеляційній скарзі позивач посилається на: помилковість висновку суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача утвореної заборгованості з відсотками, незважаючи на те, що суд встановив, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув; суд не зважив на те, що про умови кредитування позичальник був поінформований, зокрема і про процентну ставку, умови нарахування і розміри пені та комісії, штрафів, та погодився на такі умови, підписавши Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 03.11.2010р.; суд не звернув уваги на надану виписку по руху коштів по рахунку відповідача, згідно із якою той користувався кредитними коштами та здійснював погашення.

Рішення в частині задоволення вимог про стягнення основної суми кредитної заборгованості не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. До суду апеляційної інстанції подано заяву представника відповідача - Напрягло О.В. (а.с. 178-181), в якій викладені заперечення проти доводів апеляційної скарги.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішення в частині розв`язання позовних вимог про стягнення основної суми боргу за кредитним договором не перевіряється за відсутності апеляційних приводів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, 01.11.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі підписаної відповідачем 03.11.2010р. анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», де зазначено, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складають між сторонами договір про надання банківських послуг. За цим договором відповідач отримав у кредит 700грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7-32).

Банком розраховано заборгованість позичальника ОСОБА_1 , яка станом на 28.02.2018р. складає загальну суму 89700грн, з них: заборгованість за тілом кредиту (поточна і прострочена заборгованість) - 2346,75грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 78073,59грн, заборгованість за пенею та комісією - 4532,67грн, штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 4247,65грн (а.с. 5-6).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги і заяви представника відповідача, в якій містяться заперечення проти доводів скарги (а.с. 178-181), колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким відмовлено у стягненні з позичальника процентів за користування кредитними коштами з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтвердив підписом у заяві. Суд констатував, що позичальник отримав узгоджену суму кредиту, але з перевищенням кредитного ліміту використав надані банком кошти, не погасивши в добровільному порядку утворену суму основної заборгованості (тіло кредиту) в розмірі 2346,75грн.

Однак, суд зосередивши увагу на анкеті-заяві відповідача (а.с. 7), де, дійсно, не обумовлювалась процентна ставка, не зважив на наявну у справі Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана позичальником 03.11.2010р. (а.с. 8), і в якій сторонами договору була узгоджена процентна ставка за користування кредитними коштами на рівні 2,5% в місяць або 30% річних, що в сенсі ст. 628 ЦК України є обов`язковим до виконання ОСОБА_1 . Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що укладений між сторонами кредитний договір становлять декілька формулярів, що сукупно визначають кредитний ліміт і обсяг плати за користування ним.

Не вбачивши у зазначеному документі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення відсотків.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справах з подібною конструкцією спірних правовідносин, що втілено у постановах від 30.01.2019р. у справі № 361/2071/17, від 25.09.2019р. у справі № 545/1009/16-ц.

А між тим, з розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), даних по руху коштів по картковому рахунку, де наведено відомості щодо поповнення рахунку мобільного телефону, використання позичальником кредитних коштів, в тому числі і з використанням операції з придбання товару і оплати його вартості частинами, поповнення кредитної картки (а.с. 135-141), вбачається документально підтверджена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з листопада 2013 року по квітень 2017р. (кінцевий термін сплати всіх обумовлених кредитним договором платежів згідно визначеного в карті кінцевого терміну її дії (а.с. 134). Умови договору в частині здійснення плати за користування кредитним ресурсом не оспорені.

Нарахування процентів позичальнику ОСОБА_1 після спливу дії кредитного договору в квітні 2017 року і по дату зведення банком заборгованості 28.02.2018р. не відповідає вимогам матеріального права і не узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018р., де вмотивовано законодавчо врегульоване припинення нарахування процентів із закінченням строку дії кредитного договору.

Враховуючи узгодження між сторонами порядку сплати процентів щомісячно - до 25 числа наступного місяця, що слідує за звітним, що такі сплати є самостійними щомісячними платежами, відносно частини яких застосовуються судом апеляційної інстанції наслідки спливу строку позовної давності згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, про що позичальником було заявлено в його заяві про перегляд заочного рішення і до ухвалення нового рішення судом першої інстанції (а.с. 64, 125).

Таким чином, об`єктивно підтвердженою заборгованістю по процентам за користування кредитними коштами в межах строку позовної давності - з 07.05.2015р. (позов банком поданий 07.05.2018р.) і по кінцевий термії дії платіжної картки - по 30.04.2017р. (загалом за 724 дні) - за обумовленою в Довідці процентною ставкою 2,5% щомісяця або 30% річних (за відсутності даних про узгодження у встановленому законом порядку між сторонами підвищення процентної ставки за одностороннім рішенням кредитора), що розраховуються виходячи з 360 днів, є сума 1415,87грн (2346,75грн суми основного боргу : 360 днів х 724 днів в періоді : 100% х 30% річних), яка підлягає стягненню з позичальника на користь банку. А рішення суду в частині відмови у наведеній частині підлягає скасуванню в порядку ст. 376 ЦПК України.

Вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період по 06.05.2015р. не підлягають задоволенню за спливом строку позовної давності, а за період з 01.05.2017р. по 28.02.2018р. - за необґрунтованості по суті.

Відтак, висновки суду щодо звернення позивача до суду із позовом в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, є частково невірними, зважаючи на вищевикладені обставини.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду про неузгодження між сторонами на момент укладення кредитного договору 03.11.2010р. умов нарахування і розмірів пені та комісії, штрафів, бо такі висновки не відповідають зібраним доказам, а саме відомостям в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 8).

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 2014 р. N 1669-VII: на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року N 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", як визначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 13 березня 2017 р. у справі N 6-2879цс16.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р, м. Маріуполь (Маріупольська міська рада), (пункт 1 підпункт 20), де зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_1 , відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. І за період нарахування кредитором спірної суми штрафу місто Маріуполь Донецької області, де зареєстрований позичальник, не вибував зі статусу населеного пункту, що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, трансформованої згодом в Операцію Об`єднаних Сил.

Зважаючи на наведену норму Закону N 1669-VII імперативного характеру, що виключає цивільно-матеріальну відповідальність боржника ОСОБА_1 перед кредитором зі сплати пені та комісії, штрафів з 14.04.2014р., апеляційний суд, скасовуючи рішення в частині відмови у стягнення пені та комісії, штрафів у фіксованому розмірі і процентному відношенні, ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні вимог у відповідній частині з інших вищенаведених підстав, що є відмінними від мотивів відмови суду першої інстанції.

А нарахована пеня з комісією 01.03.2014р., 01.04.2014р. (а.с. 5) не підлягає стягненню з позичальника за спливом строку позовної давності, про що, як вказано раніше, було заявлено відповідачем до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Враховуючи ухвалення рішення в оскаржуваній частині (щодо відмови у стягненні заборгованості по процентам, щодо мотивів прийняття рішення про відмову у стягненні комісії з пенею та штрафів) внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи і порушення вимог матеріального права, таке рішення згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню у відповідній частині згідно вищенаведеного мотивування з подальшим перерозподілом витрат з оплати судового збору.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінюється за новим рішенням, то підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви частково, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Так, заявлено позивачем позов з ціною 89700,66грн або 100%; задоволено позов банку за наслідками розгляду справи судом першої і апеляційної інстанції на суму 3762,62грн (2346,75+1415,87) або 4,19%. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача за подання позовної заяви банком, становить 73,83грн (4,19% від сплаченого судового збору за подання позовної заяви 1762грн).

За наслідками апеляційного розгляду на користь позивача, що апелює, підлягає стягненню з відповідача частково понесені витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі, пропорційному до задоволеної частини, що в грошовому виразі становить 110,74грн (4,19% від сплаченого збору 2643грн).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення процентів за користування кредитом, пені та комісії, штрафів скасувати і у відповідній частині ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1415 (одна тисяча чотириста п`ятнадцять) гривень 87 копійок.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та комісії, штрафів - відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати з оплати судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, в розмірі 73 (сімдесят три) гривні 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати з оплати судового збору, пов`язані з апеляційним переглядом справи, в розмірі 110 (сто десять) гривень 74 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Судді: С.А.Попова

Л.М.Кочегарова

О.М.Пономарьова