ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/1199/15-ц Головуючий суддя І інстанції Уханьова І. С.
Провадження № 22-ц/818/1870/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Коваленка Миколи Вікторовича на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 10 січня 2020 року, постановлену у складі судді Уханьової І.С., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вовчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вовчанського районного суду Харківської області з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою суду від 02.05. 2018 в справі № 617/1199/15-ц.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 10 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко М.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки при її постановленні було порушено норми матеріального та процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_1 при поданні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не сплатила судовий збір, не надала копій заяви для учасників справи та не надала доказів, на які вона послалась у заяві.

Вважає, що вказана обставина мала стати підставою для залишення зазначеної заяви без руху, однак районний суд прийняв її до розгляду та призначив судове засідання.

Посилається на те, що судом не було надано належної оцінки його заяві від 10.01.2020.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до правил ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. При цьому представник апелянта - адвокат Коваленко М.В. просив розглянути скаргу без участі апелянта та її представника, апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Нормою статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Вовчанського районного суду від 02.05.2018 у справі № 617/1199/15-ц ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Революційне Вовчанського району Харківської області, обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України до виконання нею зобов`язань, покладених зведеним виконавчим провадженням № 42343468, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитними договорами.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Суд вважав за необхідне, роз`яснити заявнику, що йому потрібно звернутися до відділу ДВС з заявою про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України, а в разі відмови, він має можливість реалізувати своє право на доступ до правосуддя шляхом подання скарги на дії державного виконавця в частині відмови надання постанови про скасування тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Колегія суддів не погоджується з такими мотивами для відмови у задоволенні заяви, з огляду на наступне.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, колегія суддів відхиляє посилання представника апелянта на те, що подана ОСОБА_1 заява підлягала залишенню без руху, оскільки цивільним процесуальним законодавством не встановлено закріплених вимог щодо форми та змісту такої заяви, що виключає можливість залишення її без руху у разі невідповідності визначеній формі і змісту.

Також, нормами Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями встановлено ставку судового збору за подання заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні такої заяви ОСОБА_1 судовий збір не сплатила.

Однак, таке питання вирішується при розгляді заяви по суті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 та її представник не були позбавлені можливості надати суду необхідні докази, на які посилається заявниця, зокрема при поданні адвокатом Коваленком М.В. 10.01.2020 заяви про відкладення розгляду справи та залишення заяви без руху.

Крім того, районним судом безпідставно було враховано узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015, де зазначено, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, також вказується на помилковість практики розгляду судами відповідних заяв та скасування обмеження у виїзді за межі України. У разі врегулювання боргових зобов`язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018 до статті 441 ЦПК України були внесені зміни та вона на день розгляду заяви була чинною у наступній редакції:

1. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

3. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

4. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

5. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

6. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

7. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

8. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, у суду не було підстав відмовляти у задоволенні заяви із посиланням на те, що процесуальне законодавство не передбачає механізму скасування таких обмежень.

При цьому ОСОБА_1 не довела законних підстав для про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

ОСОБА_1 у заяві посилалась на те, що вона не ухиляється від виконання рішень судів, оскільки у неї відсутня можливість їх виконати, однак відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Свої доводи про необхідність її лікування за кордоном всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України вона належними і допустимим доказами не підтвердила і до суду першої та апеляційної інстанції не надала.

Наведе свідчить, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 за недоведеністю.

Також, враховуючи що заявницею не було сплачено судовий збір при поданні заяви, то з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Реквізити для сплати:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Рахунок отримувача: UA0026001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 6 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 10 січня 2020 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити з інших підстав - за недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок суми судового збору, що підлягала сплаті за подання заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.