Справа № 2-2361/2010
Номер провадження 6/495/61/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій зазначає, що 21.11.2019 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України в зв`язку з наявністю невиконаних зобов`язань покладених на нього рішенням та виконавчим листом №2-2361/10, який виданий 30.03.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» боргу в розмірі 247 434,17 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, згідно якої просить розглядати заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглянути без участі представників Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС, крім того у заяві зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує.

Представник ВАТ «Державний ощадний банк України» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином,будь-яких заяв від ВАТ «Державний ощадний банк України» до суду не надходило.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежено тимчасово у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язаньу звзяку із наявністю невиконаних кредитних фінансових зобовязань.

Про наявність вищезазначеної ухвали заявник дізнався 13.02.2020 року від працівників Державної прикордонної служби під час перетину державного кордону для виїзду на заробітки. В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 не був присутній, тому висловити свою правову позицію він не міг, до того ж він зазначає, що з оскаржуваної ухвали не вбачається конкретних фактів, які свідчили б про ухилення від зобов`язань на виконання рішення суду. До того ж особа, що має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

Як вбачається з постанови державного виконавця ВП №5177459 від 19.11.2019 року на даний час рішення суду виконується шляхом стягнення з дружини заявника ОСОБА_2 відрахувань з заробітної плати за її місцем роботи Одеська національна академія зв`язку ім. О.С. Попова.

Відповідно до ч.2 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Відповідно до правових позицій п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, під час винесення ухвали про обмеження у праві виїзду за межі України 21.11.2019 року, суду не було надано доказів на підтвердження факту навмисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, окрім того, суд приймає до уваги той факт, що стягнення по виконачому листу проводиться із заробітної плати ОСОБА_2 , яку вона отримує за своїм місцем роботи. Тобто, судом не було взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів щодо умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та його наміру вчинити дії, що унеможлять його виконання. Станом на теперішній час такі докази теж відсутні. Таким чином, винесення ухвали про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон суд вважає передчасним.

Керуючись ст.ст.260, 261, 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя