"30" січня 2020 р.
Справа № 642/7166/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бородіної О.В.,

за участю секретаря Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків справу за заявою ОСОБА_1 оглу, заінтересована особа Холодногірський районний відділ ДМС України у м. Харкові, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :
Заявник звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для отримання громадянства України. В обґрунтування заяви посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у Республіці Азербайджан. У часи радянського союзу разом з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він переїхав на постійне проживання у м. Харків. Так, з 11 серпня 1982 року по 10 квітня 1985 року він постійно проживав та був зареєстрований разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою форми А (карточка прописки). Також цій факт підтверджується довідкою №269 виданої 03.09.2019 дільницею №60 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. Вищезазначена інформація підтверджена також перебуванням на військовому обліку з 10.08.1982 по 09.04.1985 року та пропискою за адресою: АДРЕСА_1 , що зазначено у довідці №317/4 виданою 09.09.2019 Слобідським об`єднаним військовим комісаріатом. У зв`язку з переїздом батька до Азербайджанської Республіки у Радянські часи та родини до Москви, заявник повернувся на постійне проживання до Російської Федерації та був виписаний. Заявник отримав паспорт громадянина Азербайджанської Республіки, але зазначає, що все життя мріяв проживати в Україні, з цією метою він звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області, та йому усно було відмовлено та роз`яснено, що згідно наданої ним інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання разом з батьком на території України до 24 серпня 1991 року. В зв`язку з чим необхідно звертатися до суду для встановлення цього факту.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для набуття громадянства за територіальним походженням.

В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності, та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи будучи у судового засідання не заперечував проти задоволення заяви. У останні судові засіданні не з`явився.

Суд, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник невірно обрав спосіб захисту своїх прав, а саме заявник в своїй заяві не зазначив, чи живий його батько ОСОБА_4 оглу. Документів протилежного до заяви не додано. Проте заявник просить встановити факт проживання свого батька ОСОБА_4 , але не довів суду, чому сама ОСОБА_4 оглу не звернувся до суду з заявою про встановлення факту його мешкання на території України до 1991 року. Заявник не надав відповідних документів, які б свідчили про доручення батька звернутися в його інтересах до суду з метою встановлення юридичного факту його проживання на території України до 1991 року. При цьому заявник у заяві вказує що встановлення юридичного факту необхідне саме для заявника.

Заявник зазначає що він звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з метою набуття громадянства України та оформлення паспорта громадянина України однак усно йому було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Суд звертає увагу на те, що представник заінтересованої особи будучи у судовому засіданні зазначав про можливість підтвердження факту мешкання заявника на території України відповідно до наданих довідок, все ж вважає, що саме суд повинен встановити юридичний факт. При цьому суд зазначає, що заявником недоведено неможливість оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням на підставі наданих ним документів із врахуванням подання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подачі заяви про набуття громадянства України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає вказану заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.258,259,263,264 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 оглу, заінтересована особа Холодногірський районний відділ ДМС України у м. Харкові, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.01.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна