Справа № 591/1120/19
Провадження № 2/591/215/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати житло

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати житло і свої вимоги мотивує тим, що він в період з 21 грудня 2007 року по 16 грудня 2008 року перебував у закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу МВС України у складі українського миротворчого персоналу цивільної поліції міжнародної миротворчої місії Організації Об`єднаних Націй в Косово Союзної Республіки Югославія.

В наказі МВС України №1490 від 07.12.2003 року чітко зазначено, що миротворчий персонал - це працівники органів внутрішніх справ України та військовослужбовці внутрішніх військ, що направлені Україною в тривале закордонне відрядження (далі - відрядження) для участі в міжнародних миротворчих операціях і не належать до складу миротворчого контингенту. До складу миротворчого персоналу належать працівники Спеціального миротворчого підрозділу МВС України (далі - Спецпідрозділ), Кінологічного миротворчого підрозділу МВС України (далі кіно логічний підрозділ), інших миротворчих підрозділів МВС України, а також окремі працівники, направлені для роботи в підрозділах міжнародної цивільної поліції ООН, інших міжнародних організацій або тих, що створені на підставі двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів України, як експерти з поліцейських питань.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 08 лютого 1994 року №63 (в редакції чинній на час направлення та перебування позивача у закордонному відрядженні), статус учасника бойових дій надавався тим, хто перебував у Югославії лише в певну дату, а саме: 15 липня 1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 року №1296 «Про поповнення переліку держав і періодів бойових дій на їх території» внесено зміни по постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, згідно з якими період перебування у Югославії, що дає право на визнання учасником бойових дій становить період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2009 року № 197 «Про доповнення переліку держав і періодів бойових дій на їх території» також внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, згідно з якими її дію поширено на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія). Таким чином, період відрядження позивача на території Косово (колишньої Югославії) в складі миротворчого підрозділу підпадає під період бойових дій, визначені постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, як до так і після внесених змін.

Крім того, позивача направлено в тривале закордонне відрядження до складу Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово на підставі Указу Президента України «Про направлення миротворчого персоналу України до місії ООН у справах тимчасової адміністрації в Косово, Союзна Республіка Югославія» від 02 жовтня 1999 року № 1261/99.

Відповідно до Указу № 1261/99, працівників внутрішніх справ України направлено в якості миротворчого персоналу до складу міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації в рамках Місії ООН у Косово, Союзна Республіка Югославія.

Законом України «Про схвалення Указу Президента України «Про направлення миротворчого контингенту для участі України у міжнародній миротворчій операції в Косово, Союзна Республіка Югославія» від 16 липня 1999 року № 1006-ХІУ визначено, що піклуючись про безпеку українських миротворців, виходити з того, що вони не братимуть участі в акціях, які безпосередньо загрожують їх життю, в тому числі в заходах по демілітаризації збройних формувань, які діяли і діють на території Косово, Союзна Республіка Югославія.

Отже, позивач направлявся до складу міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації, а, виходячи з того, що 17.03.2008 року, з метою підтримки штурмової групи, брав участь у спеціальній операції поблизу будинку суду в м. Косівська ОСОБА_2 , під час проведення якої внаслідок застосування з боку сербського населення осколочних гранат зазнав поранення з діагнозом: мінно-вибухова травма, множинні осколочні поранення м`яких тканин верхньої і нижньої третини лівого стегна, середньої і нижньої третини лівої гомілки, що підтверджується наказом спеціального миротворчого підрозділу МВС України за: 15.03.2008 року №20 «Про створення комісії з розслідування по факту отриманих поранень співробітниками СПМ МВС України в Косово 17.03.2008», актом форми Н-1 про нещасний випадок №7 від 06.04.2008, актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 17.03.2008 року. Вид події: отримання поранення під час проведення спецоперації. Висновки комісії: ОСОБА_1 , отримав поранення в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з охороною громадського порядку та виконання бойових завдань з підтримання миру в складі Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово.

Спеціальним миротворчим підрозділом Міністерства внутрішніх справ України позивачу була надана довідка від 14.12.2008 року № К1-2402 про перебування з 21 грудня 2007 року до 16 грудня 2008 року у закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу Міністерства внутрішніх справ України в Косово, в якій зазначалось його право на пільги, як учасника бойових дій.

Крім цього, відповідно до ст. 8 вказаного закону, період служби зараховано до вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за три, тобто позивачу проведений такий же розрахунок, який проводиться військовослужбовцям, які приймають участь у бойових діях.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 грудня 1995 року № 488/95-ВР, постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 „Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розгляд матеріалів про визначення учасників бойових дій покладається на відповідні комісії, що створюються в міністерствах та відомствах. Пунктом 3 цієї постанови зазначено, що комісія зобов`язана приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", було видане безтермінове посвідчення учасника бойових дій 15 квітня 2009 року, серії НОМЕР_1 , що, яке дає право на пільги як учасник бойових дій.

Таким чином, виконання завдань військовослужбовцями Збройних Сил України під чад перебування у миротворчому контингенті вважається участю в бойових діях.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 частини першої статті 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Позивач звільнився з органів внутрішніх справ 31.05.2014 року відповідно до наказу УМВС України в Сумській області від 29.05.2014 року № 95-о/с.

З довідок за № 163/17 від 09.10.2009, № 282 від 16.09.2010, № 714/09 від 07.06.2011 вбачається, що позивач на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради перебуває з 06.10.2009 за №3350 для першочергового отримання житла, за пільговою категорією.

Відповідно до ч.2 п.14 ст.12 Закону України Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист від 22 жовтня 1993 року учасники бойових дій, які дістали поранення під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються житлом протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Згідно з п.45 Правил квартирного обліку військовослужбовці, які мають право на першочергове отримання житла, зараховуються на квартирний облік у виконкомах за місцем проживання і забезпечуються житлом за рахунок фондів міськвиконкомів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти лише в межах та на підставі закону.

Згідно ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України які перебувають на службі у Збройних Силах України.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідачем порушуються його права, гарантовані Конституцією України та іншими законодавчими актами, які регулюються захист його прав та інтересів, як учасника бойових дій, а тому просить суд визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Сумської міської равди у ненаданні йому у першочерговому порядку житла та зобов`язати відповідача надати йому житло.

Позивач ОСОБА_1 в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд його задоволити і слухати справу у його відсутність.

Відповідач - виконавчий комітет Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник до суду не з`явився. Суду було подано письмові заперечення, в яких зазначено, що відсутні підстави для задоволення позову так як згідно матеріалів особової справи ОСОБА_1 жодним чином не вбачається той факт, що позивач дістав поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях, так як висновки лікарських комісій він до виконавчого комітету Сумської міської ради не надав, а тому просить суд в позові відмовити.

Ухвалою від 25.02.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання на 10.05.2019 року, справа слуханням відкладалася з різних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 період з 21 грудня 2007 року по 16 грудня 2008 року перебував у закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу МВС України у складі українського миротворчого персоналу цивільної поліції міжнародної миротворчої місії Організації Об`єднаних Націй в Косово Союзної Республіки Югославія.

Згідно наказу МВС України №1490 від 07.12.2003 року чітко зазначено, що миротворчий персонал - це працівники органів внутрішніх справ України та військовослужбовці внутрішніх військ, що направлені Україною в тривале закордонне відрядження (далі - відрядження) для участі в міжнародних миротворчих операціях і не належать до складу миротворчого контингенту. До складу миротворчого персоналу належать працівники Спеціального миротворчого підрозділу МВС України (далі - Спецпідрозділ), Кінологічного миротворчого підрозділу МВС України (далі кіно логічний підрозділ), інших миротворчих підрозділів МВС України, а також окремі працівники, направлені для роботи в підрозділах міжнародної цивільної поліції ООН, інших міжнародних організацій або тих, що створені на підставі двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів України, як експерти з поліцейських питань.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 08 лютого 1994 року №63 (в редакції чинній на час направлення та перебування позивача у закордонному відрядженні), статус учасника бойових дій надавався тим, хто перебував у Югославії лише в певну дату, а саме: 15 липня 1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 року №1296 «Про поповнення переліку держав і періодів бойових дій на їх території» внесено зміни по постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, згідно з якими період перебування у Югославії, що дає право на визнання учасником бойових дій становить період з 15 липня 1992 року по 16 червня 1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2009 року № 197 «Про доповнення переліку держав і періодів бойових дій на їх території» також внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, згідно з якими її дію поширено на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували 17 березня 2008 року в складі миротворчого персоналу органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово (Республіка Сербія, колишня Югославія). Таким чином, період відрядження позивача на території Косово (колишньої Югославії) в складі миротворчого підрозділу підпадає під період бойових дій, визначені постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08 лютого 1994 року, як до так і після внесених змін.

Крім того, позивача направлено в тривале закордонне відрядження до складу Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово на підставі Указу Президента України «Про направлення миротворчого персоналу України до місії ООН у справах тимчасової адміністрації в Косово, Союзна Республіка Югославія» від 02 жовтня 1999 року № 1261/99.

Відповідно до Указу № 1261/99, працівників внутрішніх справ України направлено в якості миротворчого персоналу до складу міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації в рамках Місії ООН у Косово, Союзна Республіка Югославія.

Законом України «Про схвалення Указу Президента України «Про направлення миротворчого контингенту для участі України у міжнародній миротворчій операції в Косово, Союзна Республіка Югославія» від 16 липня 1999 року № 1006-ХІУ визначено, що піклуючись про безпеку українських миротворців, виходити з того, що вони не братимуть участі в акціях, які безпосередньо загрожують їх життю, в тому числі в заходах по демілітаризації збройних формувань, які діяли і діють на території Косово, Союзна Республіка Югославія.

Отже, позивач направлявся до складу міжнародної поліції тимчасової цивільної адміністрації, а, виходячи з того, що 17.03.2008 року, з метою підтримки штурмової групи, брав участь у спеціальній операції поблизу будинку суду в м. Косівська ОСОБА_2 , під час проведення якої внаслідок застосування з боку сербського населення осколочних гранат зазнав поранення з діагнозом: мінно-вибухова травма, множинні осколочні поранення м`яких тканин верхньої і нижньої третини лівого стегна, середньої і нижньої третини лівої гомілки, що підтверджується наказом спеціального миротворчого підрозділу МВС України за: 15.03.2008 року №20 «Про створення комісії з розслідування по факту отриманих поранень співробітниками СПМ МВС України в Косово 17.03.2008», актом форми Н-1 про нещасний випадок №7 від 06.04.2008, актом форми Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 17.03.2008 року. Вид події: отримання поранення під час проведення спецоперації. Висновки комісії: ОСОБА_1 , отримав поранення в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з охороною громадського порядку та виконання бойових завдань з підтримання миру в складі Спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово.

Спеціальним миротворчим підрозділом Міністерства внутрішніх справ України позивачу була надана довідка від 14.12.2008 року № К1-2402 про перебування з 21 грудня 2007 року до 16 грудня 2008 року у закордонному відрядженні у складі Спеціального миротворчого підрозділу Міністерства внутрішніх справ України в Косово, в якій зазначалось його право на пільги, як учасника бойових дій.

Крім цього, відповідно до ст. 8 вказаного закону, період служби зараховано до вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за три, тобто позивачу проведений такий же розрахунок, який проводиться військовослужбовцям, які приймають участь у бойових діях.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 грудня 1995 року № 488/95-ВР, постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 „Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розгляд матеріалів про визначення учасників бойових дій покладається на відповідні комісії, що створюються в міністерствах та відомствах. Пунктом 3 цієї постанови зазначено, що комісія зобов`язана приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", було видане безтермінове посвідчення учасника бойових дій 15 квітня 2009 року, серії НОМЕР_1 , що, яке дає право на пільги як учасник бойових дій. Таким чином, виконання завдань військовослужбовцями Збройних Сил України під чад перебування у миротворчому контингенті вважається участю в бойових діях.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 частини першої статті 6 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Позивач звільнився з органів внутрішніх справ 31.05.2014 року відповідно до наказу УМВС України в Сумській області від 29.05.2014 року № 95-о/с.

З довідок за № 163/17 від 09.10.2009, № 282 від 16.09.2010, № 714/09 від 07.06.2011 вбачається, що позивач на квартирному обліку у виконавчому комітеті Сумської міської ради перебуває з 06.10.2009 за №3350 для першочергового отримання житла, за пільговою категорією.

На час звернення позивача, Житловим кодексом України встановлено порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (ст.38); порядок взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов (ст.39); надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов (ст.42) черговість надання громадянам жилих приміщень(ст.43); позачергове надання жилих приміщень (ст.46).

Відповідно до пунктів 15, 18, 19, 20-26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», визначено положення щодо: осіб, які беруться квартирний облік; подання ними заяв про взяття на квартирний облік; попередній розгляд заяв; місце звернення громадян для взяття на квартирний облік - за місцем їх проживання - рішенням виконавчого комітету відповідної місцевої ради; прийняття рішень про взяття громадян на квартирний облік та ведення обліку громадян, які перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення.

Станом на час розгляду справи номер черги позивача ОСОБА_1 по позачерговому списку 3350, як учасника бойових дій, складом сім`ї із 3-х осіб.

Відповідно до ст. 43 Житлового Кодексу України, громадяни, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визнання черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством України. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Пунктом 38 Правил обліку громадян, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень визначено, що Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Інших підходів, ніж дата взяття на облік та дата включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень чинне законодавство України не встановлює.

Суд зазначає, що задоволення позовних вимог позивача порушить встановлений порядок надання житла і призведе до порушення прав інших осіб потребуючих поліпшення житлових умов з числа учасників бойових дій, які були включені до списку осіб, що користуються правом першочергового отримання житла.

Зважаючи на наведені вище обставини та норми закону, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати житло - відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 квітня 2020 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО