Справа № 541/2817/19
Провадження №2/541/323/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

за участю секретаря Прус Т. В. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача.

В направленому на адресу суду позові, ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти на її утримання. На даний час син стаціонарно і платно навчається на 1 курсі в Льотній академії Національного авіаційного університету, що підтверджую довідкою з навчального закладу. Строк навчання з 01 вересня 2019 року по 01 липня 2023 року.

Дитина проживає з матір`ю, а в період навчання перебуває по місцю навчального закладу. Син повністю перебуває на її утриманні, так як він не працює, а лише стаціонарно навчається і не отримує доходів.

В зв`язку з навчанням сина потрібні кошти останньому, а тому необхідно, щоб відповідач продовжував виплачувати аліменти на його утримання, так як йдуть фінансові витрати на саму дитину, пов`язані з навчальним процесом, на його особисті потреби, проживання в іншому населеному пункті в гуртожитку, транспортні переїзди як в Кропивницькому, так і додому в місто Миргород, на продукти харчування, одяг, канцелярські засоби, засоби гігієни, тощо. Тим більше, що це право передбачено ст.199 СК України. Вона одна допомагає сину фінансово та продуктами харчування, що для неї важко, хоча вона працює і отримує невелику зарплату. У відповідача є фінансова можливість надавати матеріальну допомогу в зв`язку з навчанням дитини, так як відповідач неофіційно працює і отримує доходи, а також має пенсію. В зв`язку з цим вважає, що відповідач фінансово спроможний платити аліменти в частці від свого прибутку щомісячно. Відповідач здоровий, військовий пенсіонер, працює неофіційно, інших утриманців не має. На цей час їй матеріальна допомога відповідачем добровільно не надається. Фінансовий стан - скрутний, син потребує фінансової допомоги в зв`язку з навчанням. Відповідач визнає викладені обставини, але не платить гроші на навчання свого сина, в чому і полягає спір.

Ухвалою суду від 28.12.2019 відкрито провадження по вищезазначеній справ та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача. Суду пояснила, що на її утриманні перебуває неповнолітній син та повнолітній син ОСОБА_4 , який продовжує навчання. Відповідач сплачує на її користь аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Син ОСОБА_4 досяг повноліття, однак навчається у ВУЗі на комерційній основі, тому потребує значних витрат на оплату навчання, проживання та придбання речей повсякденного вжитку. Не заперечувала факт непрацездатності відповідача, який є інвалідом 2 групи та отримує пенсію.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у мінімальному розмірі. При визначення розміру аліментів просив урахувати, що він є інвалідом 2 групи, по стану здоров`я не має можливості працювати та отримувати інші доходи, крім пенсії, сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття.

Третя особа ОСОБА_3 вважав, що батько, відповідач по справі, повинен сплачувати аліменти на його утримання на користь матері, оскільки останній важко матеріально утримувати його в період навчання та неповнолітнього брата ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши прояснення сторін, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3).

ОСОБА_3 навчається на 1 курсі в Льотній академії Національного авіаційного університету. Форма навчання денна, комерційна. Термін навчання 01 вересня 2019 по 01 липня 2023 року (а.с.4).

Відповідно до квитанцій №824 від 11.02.2020 року та банківської квитанції від 06.02.2020 року позивач ОСОБА_1 сплатила за ОСОБА_3 за один семестр навчання 8750 грн. та за проживання 3120 грн.(а.с.41).

Позивач ОСОБА_1 , працює в ПрАТОЗ «Миргород курорт» і її середній заробіток складає відповідно до наданих позивачем доказів 8233грн. 50 коп (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи в зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням військової служби та отримує доходи у виді пенсії в розмірі 4083 грн. 30 коп., що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0067161 та довідкою про доходи пенсіонера (а.с. 43,44) .

Згідно ст.ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102 грн.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що навчання повнолітнього сина потребує значних матеріальних затрат, оскільки необхідно сплачувати кошти за навчання, проживання, харчування та проїзд в іншому місті, придбавати одяг, канцелярські прилади.

Матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 Син є повнолітнім, проте продовжує навчання в Льотній академії Національного авіаційного університету. З 01 вересня 2019, навчання триватиме до 01 липня 2023 року (а.с.4). До закінчення навчання ОСОБА_3 не досягне 23 річного віку.

Обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання покладений на обох батьків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , на утримання якого на користь позивача сплачує аліменти, що підтвердила в судовому засіданні остання, є непрацездатним, інвалідом 2 групи, та отримує пенсію в розмірі 4083 грн. 30 коп., несе витрати на лікування.

При вирішення питання про розмір аліментів на утримання сина, що продовжує навчання , суд наголошує, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину.

За умови задоволення позовних вимог позивача (1/3 частина доходів), виходячи з розміру доходу, у відповідача залишиться дохід в сумі 2722,2 грн, без виключення витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Враховуючи, що на обох батьків покладено обов`язок утримувати сина, який продовжує навчання, син є повнолітнім, може працювати, середньомісячний дохід позивача складає 8233грн. 50 коп., тому позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, в розмірі 1/3 прожиткового мінімуму працездатної особи на час постановлення рішення 701 грн.(2102/3). Відповідно до підтвердженого доказами доходу відповідача, це становить 18% (701х100/4083,30) доходу останнього, який підлягає стягненню щомісячно, починаючи з 13 грудня 2019 року і до закінчення навчання до 01 липня 2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, а відповідач є інвалідом ІІ групи, який також звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати не підлягають до стягнення з відповідача на користь держави

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354, 430, ЦПК України; ст.ст. 199, 200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 18 ( вісімнадцять ) % з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 13 грудня 2019 року і до закінчення навчання до 01 липня 2023 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення і не пізніше дня закінчення карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.. Білики, Миргородський район, Полтавська область, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Білики, Миргородський район, Полтавська область, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Суддя: В. М. Куцин