"17" квітня 2020 р.
642/6637/18ц
2/642/9/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2020 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Алімурадової Т.Я,
розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та відшкодування збитків -
в с т а н о в и в:
Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 15.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України. Враховуючи категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, суспільний інтерес розгляду справи, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачем було подано до суду відзив на позов, в якому він повністю заперечував у задоволенні позовних вимог Позивачу. Вказував на те, що Позивачем було підписано акт приймання-передачі та акт виконаних робіт, а тому жодних підстав для визнання договору недійсним немає.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.09.2019 року було задоволено клопотання представника Позивача та призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, ПВХ конструкції.
- технічну документацію на вироби (віконні блоки), яка повинна містити такі данні:
-пояснювальну записку;
-типи і розміри виробів;
-складальні креслення виробів;
-вузли прилягання складових складальних одиниць;
-кількість і розташування віконних та дверних приладів, підкладок під скла і склопакети, ущільнювальних прокладок і кріпильних виробів;
-типи, розміри і варіанти кріплення елементів жорсткості;
-поперечні перерізи профілів із ПВХ із зазначенням артикулів, розмірів і допусків, моменту опору, відстані до критичних волокон;
-варіанти установлення та кріплення виробів у прорізах;
-результати проектних розрахунків, випробувань тощо;
-звіти про випробування;
-список стандартів з переліку національних стандартів і опис рішень, прийнятих на виконання вимог регламенту, якщо згадані стандарти були застосовані;
-паспорт на віконні блоки;
-сертифікати якості на об`єкти дослідження;
-проектно-кошторисну документацію;
-проектно-технічну документацію на будівництво (ремонт, реконструкцію) на об`єкти (будівлі, споруди, тощо), а саме на ПВХ-конструкцію, встановлену за замовленням ОСОБА_1 згідно договору ЕU-736.
Таке ж клопотання було отримано і Позивачем, після чого, останній подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Останнє аргументував тим, що в нього відсутні документи, які просить надати експертна установа, однак зазначив, що такі повинні бути у виробника. Посилаючись на те, що організацією роботи займався Відповідач, зазначив, що після відкриття провадження у справі подасть до суду клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року провадження у справі поновлено та призначено дату судового засідання.
21.01.2020 року представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у Відповідача. В обґрунтування зазначив, що отримання цих доказів необхідно для належного проведення експертизи.
Представник Відповідача заперечував у задоволенні клопотання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 року клопотання представника позивача адвоката Натини А.О. задоволено. Витребувано у ФОП ОСОБА_2
-технічну документацію на вироби (віконні блоки), яка повинна містити такі данні:
-пояснювальну записку;
-типи і розміри виробів;
-складальні креслення виробів;
-вузли прилягання складових складальних одиниць;
-кількість і розташування віконних та дверних приладів, підкладок під скла і склопакети, ущільнювальних прокладок і кріпильних виробів;
-типи, розміри і варіанти кріплення елементів жорсткості;
-поперечні перерізи профілів із ПВХ із зазначенням артикулів, розмірів і допусків, моменту опору, відстані до критичних волокон;
-варіанти установлення та кріплення виробів у прорізах;
-результати проектних розрахунків, випробувань тощо;
-звіти про випробування;
-список стандартів з переліку національних стандартів і опис рішень, прийнятих на виконання вимог регламенту, якщо згадані стандарти були застосовані;
-паспорт на віконні блоки;
-сертифікати якості на об`єкти дослідження;
-проектно-кошторисну документацію;
-проектно-технічну документацію на будівництво (ремонт, реконструкцію) на об`єкти (будівлі, споруди, тощо), а саме на ПВХ-конструкцію, встановлену за замовленням ОСОБА_1 згідно договору ЕU-736.
В судові засідання, які були призначені на 14.02.2020 року та 07.04.2020 року ні відповідач, ні представник відповідача не з`являлися, заяви на виконання вимог ухвали не надавали.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Після виконання замовником грошового зобов`язання, передбаченого Договором, виконавець зобов`язується передати у власність замовнику виготовленні вироби на протязі 21-го робочого дня. У випадку якщо вироби мають недостатню комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тоніровка, арочний вигин і т.д.), строк передачі у власність замовнику виготовлених виробів збільшується до 40 робочих днів.
Згідно п.п.3.9,3.10 Договору обов`язки виконавця по даному договору вважаються виконаними в повній мірі після підписання замовником акта прийому-передачі виробів. У випадку не підписання замовником акту прийому-передачі і непред`явлення вмотивованої відмови, виконавець має право не передавати вироби у власність замовнику.
Надана ПВХ конструкція повинна відповідатипередбаченими договором розмірам. Зокрема вікон, а сама 955мм, 850мм, 955мм, 955мм, 850мм, 955мм починаючи від лівого краю. На підтвердження інших даних, Позивачем надано до суду фото знімки, з яких можна допустити, що розміри є іншими, а саме такими, як вказує відповідач: 840мм, 740мм, 1050мм, 1035мм, 820мм, 775мм починаючи від лівого краю.
Також кріплення, які використовуються для скріплення вікон з профілями ПВХ встановлені з порушенням. І ще вказав, що після монтажу ПВХ конструкції було виявлено, що в основній камері, тобто камері де встановлюють металеві профілі для посилення ПВХ конструкції, - був відсутній метал. При будь-якій силі, яка прикладається до ПВХ конструкції відчутні значні відхилення від звичайного стану. Конструкція не витримує навантаження та прогинається. Вважає, що це впливає на його безпеку, безпеку його сім`ї та власності в цілому.
Оскільки документального підтвердження явних порушень умов договору не було, судом, за клопотанням представника позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Для проведення зазначеної експертизи, суд витребував у Відповідача ФОП ОСОБА_2 додаткові матеріали. Відповідач в свою чергу ухилявся від надання необхідних документів.
Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
З таких підстав, у зв`язку з тим, що Відповідач ухилився від надання суду необхідних документів для проведення експертизи, суд вважає за необхідним визнати факт наявності порушень у ПВХ конструкції, а саме, що дана ПВХ конструкція є такою, що не відповідає вимогам, про які сторони домовилися у договорі EU 736 та вважати посилання Позивача у позовній заяві дійсними.
Ст.526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл (ст.837 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Положеннями ст.853 ЦК України передбачено, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Якщо замовник протягом одного місяця ухиляється від прийняття виконаної роботи, підрядник має право після дворазового попередження продати результат роботи, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести в депозит нотаріуса, нотаріальної контори на ім`я замовника, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Ст.858 ЦК України встановлено, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.
Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.
Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Згідно вимог ст.6 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров`я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами. Забороняється введення в обіг фальсифікованої продукції. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.
Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
Згідно ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.
Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.
Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.
Згідно ст.14 ЗУ «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець, продавець) повинен попереджати споживача про встановлений строк служби (строк придатності) товару (наслідків роботи) або його частини, обов`язкові умови його використання та можливі наслідки в разі їх невиконання, а також про необхідні дії після закінчення цього строку.
Якщо для безпечного використання продукції, її зберігання, транспортування та утилізації необхідно додержуватися спеціальних правил, виробник (виконавець) зобов`язаний розробити такі правила та довести їх до продавця або споживача, а продавець - до споживача.
Виробник (виконавець) зобов`язаний інформувати споживача про можливий ризик і про безпечне використання продукції за допомогою прийнятих загальновідомих у міжнародній практиці позначень.
Відповідно до ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило, зокрема, неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків;
Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.
Згідно ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати.
Відповідно до ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1,2,3,5,6 ст.203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
В ч.2 ст.18 цього Закону закріплено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи норму ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п.п.2,3 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (п.4 ч.3 ст.18 Закону).
Оскільки договір містить несправедливі умови відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», предмет договору є не конкретизованим, при укладенні договору відповідачем не в повній мірі дотримано його вимоги, тому такий договір підлягає визнанню недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
При цьому суд вважає необхідним застосувати положення ч.2 ст.5 ЦПК України, оскільки договір не визначає ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду та відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи визначає в рішенні спосіб захисту, який не суперечить закону.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., суд вважає частково обґрунтованими твердження позивача в цій частині.
Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Ч.1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Враховуючи наведені позивачем обставини та надані докази переписки з відповідачем, які залишилися поза увагою, суд вважає доведеним факт заподіяння моральної шкоди, справедливість та співмірність її розміру протиправності поведінки відповідача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою. На виконання вимог ч.2 ст.1166 ЦК України відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність його вини у заподіянні цієї шкоди.
Із постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.5 Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходить при цьому.
П.9 цієї ж Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.3 ст.23 ЦК України)
Відповідно до ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі №564/886/16-к.
З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що ступінь вини відповідача повязана з непрямим умислом, оскільки виконуючи попередні роботи по встановленню конструкцій склопакетів коли провадиться заміна замість деревяних конструкції вікон на склопакети, відповідач повинен був передбачити, що віконні рами не витримають таких конструкцій склопакетів, а якщо їх почати встановлювати, будинок не витримає опору навантаження. Таким чином, відповідач не мав наміру для настання таких наслідків, але міг їх передбачити.
Спростувань висновків наданих позивачем щодо встановлення розміру спричиненої моральної шкоди відповідачем надано не було, за таких обставин суд вважає, що моральна шкода яка підлягає стягненню з відповідача становить 3 000 грн.
В задоволенні інших вимог слід відмовити.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», судові витрати у справі відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.
Відповідно до вимог ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 109, 141, 258, 264-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 203, 215, 216, 509, 526, 837, 838, 839, 853, 857, 858, 1167 ЦК України, ст.ст. 4-6, 9, 10, 14, 15, 17, 18, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживача» -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування збитків задовольнити частково.
Визнати договір EU 736, укладений 17.06.2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 - недійсним.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )7, грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Суддя Є.Б. Ольховський