Ухвала

17 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 607/22559/18

провадження № 61-5980ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК-Європлюс" про стягнення заборгованості, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК-Європлюс" до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю

«УПК-Європлюс» (далі - ТОВ «УПК-Європлюс») заборгованості з орендної плати у розмірі 121 690, 99 грн, пені у розмірі 7 215, 34 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення у розмірі 1 307, 81 грн.

У грудні 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» звернулося до суду із зустрічним позовом про визнання договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року недійсним.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «УПК-Європлюс» заборгованість з орендної плати за період з травня 2018 року до серпня 2018 року включно у гривневому еквіваленті станом на день ухвалення судового рішення у розмірі 108 946, 96 грн, пеню за невнесення орендної плати у розмірі 6 771, 08 грн, три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 11 травня 2018 року до 01 листопада 2018 року у розмірі 1 159, 77 грн.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «УПК-Європлюс»відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «УПК-Європлюс» неналежно виконує зобов`язання за договором оренди земельної ділянки з виплати орендної плати, у результаті чого з ініціативи ОСОБА_1 такий правочин розірвано в односторонньому порядку.

Оскільки відповідачем не спростовано факт неналежного виконання договору оренди, з ТОВ «УПК-Європлюс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість з орендної плати, пеня та три відсотки річних у розмірі, визначеному судом.

Вимоги зустрічного позову ТОВ «УПК-Європлюс» суд першої інстанції визнав безпідставними та необґрунтованими. Суд відхилив доводи позивача, що зазначений оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки протягом 2016-2018 років позивач сплачував орендну плату за земельну ділянку.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції у задоволеній частині позову ОСОБА_1 скасовано, у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції встановив, що сторони правочину досягли згоди щодо розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 0, 0410 га, проте, у день укладення такого договору орендар -

ТОВ «УПК-Європлюс» повернув орендодавцю - ОСОБА_1 із користування частину земельної ділянки, площею 0, 0210 га.

Разом з цим, розмір орендної плати за користування частиною земельної ділянки, площею 0, 0210 га із площі 0, 0410 га сторонами не визначено, правочинів із цього приводу сторони не укладали.

Встановивши, що за весь період користування частиною земельної ділянки, площею 0, 0210 га орендна плата становить 362 101, 51 грн, орендарем сплачено 583 148, 80 грн, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що заборгованість за користування цією частиною земельної ділянки відсутня.

За наведених обставин позов ОСОБА_1 є безпідставним.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 25 березня 2020 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:

- оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;

- оскаржуване судове рішення ухвалене без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 915/825/17, відповідно до якої необхідною умовою для внесення змін до договору оренди землі щодо зміни її площі, є формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав;

- суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що площа земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ТОВ «УПК-Європлюс» на підставі договору оренди, зменшилася, оскільки таке зменшення площі не підтверджене доказами;

- розрахунок орендної плати, наданий ТОВ «УПК-Європлюс», який прийнятий до уваги судом апеляційної інстанції, не підтверджений розрахунковими документами, суперечить умовам договору оренди.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу № 607/22559/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК-Європлюс" про стягнення заборгованості, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 17 травня 2020 року.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко