Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 748/1077/19

провадження № 61-3658ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» до ОСОБА_1 про стягнення перерахованих, але не відзвітованих коштів на відрядження та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» (далі - ТОВ «Білд Вей») звернулося до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «Білд Вей» до ОСОБА_1 про стягнення перерахованих, але не відзвітованих коштів на відрядження відмовлено у повному обсязі. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Білд Вей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено у повному обсязі.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційні скарги ТОВ «Білд Вей» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року скасовано. Позовні вимоги ТОВ «Білд Вей» до ОСОБА_1 про стягнення перерахованих, але не відзвітованих коштів на відрядження задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Білд Вей» перераховані, але не відзвітовані кошти на відрядження у розмірі 37 579 грн

19 коп. (відрахування податків та обов`язкових платежів не проведено). Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Білд Вей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано незаконним наказ ТОВ «Білд Вей» № 153-к від 16 квітня 2019 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді «оббивальник меблів» у ТОВ «Білд Вей» з 01 березня 2019 року. Стягнуто з ТОВ «Білд Вей» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2019 року по 24 грудня 2019 року у розмірі 41 595 грн 60 коп. (відрахування податків та обов`язкових платежів не проведено). Вирішено питання розподілу судових витрат.

24 лютого 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

ТОВ «Білд Вейд» подано касаційну скаргу (надійшла 27 лютого 2020 року) на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку.

На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником усунуто недолік касаційної скарги.

Заявник обґрунтовує касаційну скаргу неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення з ТОВ «Білд Вей» 41 595 грн 60 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За зустрічним позовом предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги

ТОВ «Білд Вей» про стягнення з ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 37 579 грн 19 коп.

Ціна позову у даній справі за первісним позовом складає 41 595 грн 60 коп., а за зустрічним позовом - 37 579 грн 19 коп., тобто становить суму, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).

З огляду на вищенаведене, ТОВ «Білд Вей» не погоджується із судовими рішеннями, посилаючись на те, що суди, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , не надали належної та об`єктивної оцінки всім наявним у справі доказам, які можуть свідчити про наявність підстав для його звільнення на підставі пункту 3 частини четвертої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі І Загальних положеннях ЦПК України, то її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

Беручи до уваги те, що ТОВ «Білд Вей» оскаржує судове рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення з ТОВ «Білд Вей» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі

41 595 грн 60 коп. та поновлення на роботі, посилаючись на докази та обставини, які, на думку заявника, свідчать про наявність підстав для припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 40 КЗпП України, враховуючи компетенцію суду касаційної інстанції, яка виключає можливість встановлення нових обставин, проведення переоцінки доказів (частина перша статті 400 ЦПК України), із застосуванням майнового критерію та критерію складності ця справа на стадії касаційного провадження підлягає віднесенню до категорії малозначних.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної

інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ТОВ «Білд Вей» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» до ОСОБА_1 про стягнення перерахованих, але не відзвітованих коштів на відрядження та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Білд Вей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович