Провадження № 2-др/344/10/20
07 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Бородовського С.О.,
секретаря Єрмак М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Кушнір Олега Вікторовича про стягнення коштів, -
представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 07/04/2020 заявником подано додаткові пояснення до заяви про винесення додаткового рішення, в яких вказано, що оскільки судом не вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції при поданні позовної заяви та в суді апеляційної інстанції при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви, просив стягнути з відповідача судові витрати понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2020 року позов задоволено, стягнуто з Приватного виконавця Кушнір Олега Вікторовича на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) 1895,41 гривень.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1,2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивачем та її представником не подано до суду попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, окрім цього в жодній з поданих заяв по суті, а також заяв про ухвалення додаткового рішення у справі ні позивачем, ні її представником не вказано виду витрат, які понесла позивач, не конкретизовано розміру понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які позивач просить стягнути. В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції позивач не отримувала професійну правничу допомогу, в справу не було залучено свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, не проводились експертизи та не витребовувались докази, не забезпечувались докази.
Таким чином заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи не обгрунтовано належними правовими підставами.
З приводу ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в частині судового збору, слід зазначити наступне.
Як вбачається з реквізитів дублікату квитанції позивачем сплачено судовий збір за подання заяви до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, а не до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.1 ч.2 ст. 4 вказаного закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином за подання позовної заяви в 2019 році сплаті підлягав судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Позивачем не підтверджено належними та допустимими засобами доказування розмір сплаченого судового збору за подання позовної заяви до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, таким чином вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції не обґрунтовано належними правовими підставами.
Згідно з ст. 264 ЦПК України ухвалюючи рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем не подано суду доказу сплати нею судового збору за розглянутим позовом, тому він підлягає стягненню в користь держави з відповідача.
В свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що позивач понесла витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви в розмірі 384,20 гривень. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, стягненню підлягають документально підтверджені судові витрати позивача, таким чином вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 384,20 гривень обгрунтовано належними правовими підставами.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Відповідно до зазначеного суд, -
стягнути з Приватного виконавця ОСОБА_3 Олега Вікторовича на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) 384,20 гривень судових витрат;
стягнути з Приватного виконавця ОСОБА_4 на користь держави 768 гривень 40 копійок судового збору;
в іншій частині вимог відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.О. Бородовський