Ухвала

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 520/17155/18

провадження № 61-1992ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсним технічного паспорта, зобов`язання повернути будинок у попередній стан та визнання права власності на частину земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати недійсним технічний паспорт від 10 грудня 2009 року, виданий Комунальним підприємством «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 повернути будинок АДРЕСА_1 у попередній стан згідно з технічним паспортом від 25 травня 2006 року; визнати право власності на 2/9 частини земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 05 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року (повний текст якої виготовлено 27 грудня 2019 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 червня 2019 року залишено без змін.

24 січня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду міста Одеси.

10 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, посилаючись на те, що користуючись правом на доступ до правосуддя з метою захисту своїх прав та інтересів, вона вважає за потрібне взяти участь у розгляді цієї справи в режимі відеоконференції через Одеський апеляційний суд.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права.

Частиною першої статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції немає.

Керуючись статтями 266, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов