Справа № 388/1449/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2010 року із відповідачем зареєстрували шлюб.

У період шлюбу до припинення ведення спільного господарства сторонами було набуто у власність спільне майно, зокрема квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки добровільно спільне майно між сторонами не розділено, ОСОБА_2 просить поділити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за кожним право власності на 1/2 частину.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 24 липня 2010 року у Маловодянській сільській раді Долинського району Кіровоградської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 27 (а. с. 8).

Згідно з договором купівлі-продажу посвідченим 25 вересня 2017 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Шумейко І.Ю., зареєстрованим у реєстрі за № 648 (далі Договір), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 вересня 2017 року № 98457159, ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4.11 Договору, дружина покупця ОСОБА_2 надала письмову заяву, про згоду на купівлю квартири її чоловіком.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, можливо стверджувати, що спірне житло придбане сторонами у період шлюбу та є їх спільною сумісною власністю, що також ними визнається.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Таким чином, набуде подружжям вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За змістом ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Беручи до уваги вищезазначене, враховуючи те, що сторонами не надано будь-яких доказів про можливість поділу спірної квартири в натурі відповідно до їх часток, інших вищезазначених дій сторонами не вчинено, а відтак цей позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя підлягає задоволенню.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з чч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У цій справі позивачка ОСОБА_2 понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн, а також зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. Цей розмір судових витрат відображений у першій її заяві по суті. Розмір судових витрат, розрахунок витрат, документи, що підтверджують їх понесення, містяться у матеріалах справи. Розмір витрат відповідає критеріям, що відображені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Відповідачем не зазначено доводів щодо неспівмірності витрат та щодо їх зменшення, а тому судові витрати на професійну правничу допомогу, а також сплачений судовий збір підлягають стягненню з нього на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. ст. 179, 183 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Розділити майно подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнавши за ними право власності по 1/2 частині кожному квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 3268,40 грн (три тисячі двісті шістдесят вісім гривень сорок копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 3 лютого 2020 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський