СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5199/20
03 грудня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гродського П.В.,
у серпні 2020 р. позивач звернуЛАся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2013 р. сторони проживали разом в цивільному шлюбі в якому них народилася дитина, однак через те, що спільне життя у них не склалося у грудня 2015 р. відносини між сторонами припинилися, а дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти і не надає додаткових витрат, відповідач бачив сина останній раз у 2017 р., в гості не приїздить, життям сина не цікавиться, тому рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2017 р. було стягнуто з відповідача аліменти на дитину, а також 28.02.2017 останнім була складена та підписана згода про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2020 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 17).
Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 36).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 34, 35).
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 33).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11.09.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2017 з ОСОБА_2 присуджено до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.03.2017 і до повноліття дитини (а.с. 8).
Як вбачається із довідки-розрахунку від 07.07.2020 в рамках ВП №55503706, яке відкрито на підставі виконавчого листа №759/3756/17 від 17.12.2017 виданого Святошинським районним судом м. Києва у ОСОБА_2 станом на 01.07.2019 існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 138415 грн 00 коп. (а.с. 9).
ОСОБА_2 написав заяву від 08.02.2017, яка посвідчена ПН КМНО Рева Н.І та зареєстрвоаної в реєстрі №307 в якій не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав ознайомлений проти їхзадовлення не заперечу (а.с. 10).
Згідно акту складеними та підписаними мешканцями АДРЕСА_3 встановлено, що буд. АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні, батько дитини ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає, в гості не заходить, участь у вихованні дитини не приймає, останні декалька років його не бачили (а.с. 11).
Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.10.2020 №107-40/7077 батько дитини, ОСОБА_2 надав нотаріально завірену заяву від 28.02.2017 в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а тому враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська РДА у м. Києві вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 віднсоно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24-27).
Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 09.10.2020 за адресою: АДРЕСА_1 умови проживання задовільні, у будику чисто, охайно (а..с 28).
Відповідно до статті 121 СК України права і обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому в установленому законом порядку. Саме на батьків покладається відповідальність за виховання дітей, захист їх прав та інтересів, турботу про здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини.
Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про охорону дитинства»; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»; ст. 121, 150, 164, 166 СК України; ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Києва) відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір по справі у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 07.12.2020.