САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6347/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.01.2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

за участі представника позивача ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Огородник Л.В. 19.09.2016 року та зареєстрованого в реєстрі №918. В житловому будинку зареєстровано чотири особи: він, його мати ОСОБА_5 , його сестра ОСОБА_2 та його племінниця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вчинила кримінальний злочин у відношенні своєї матері ОСОБА_5 , за яким згідно вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2015 року засуджена за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 100 годин громадянських робіт. Після конфлікту, який стався у серпні 2014 року ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 виїхали з будинку, який на той час належав ОСОБА_6 , при цьому вони зібрали свої речі і до будинку більше не повертались. Вказані особи не проживають за адресою свого місця проживання у вищезазначеному житловому будинку більше як п`ять років, при цьому своє фактичне місце проживання вони не повідомляли ні йому, ні ОСОБА_5 . Контактів з ним відповідачі не підтримую, вона не є членами сім`ї ОСОБА_1 та спільним побутом з ним не пов`язані. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

29 листопада 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.23-24).

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідачів відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 19.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Боровик Д.М. є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Крім позивача в будинку також зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сестра позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 племінниця позивача, що підтверджується копією домової книги (а.с.9-13).

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона знайома з позивачем ОСОБА_1 , стосунки з ним нормальні, сусідські. З відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також знайома, але стосунків з ними не підтримує, оскільки вони не проживають за спірною адресою. Їй відомо, що у 2014 році у ОСОБА_2 та її матері стався конфлікт, донька її побила, онука бризнула бабусі в обличчі балончиком якоїсь побутової хімії. Після конфлікту відповідачі добровільно виїхали з будинку. Їй невідомо де зараз проживають відповідачі, по чуткам в с. Іларіонове, останній раз вона бачила у 2014 році.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що він знайомий з позивачем ОСОБА_1 , стосунки з ним нормальні. З відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також знайомий, стосунків з ними не підтримує. Він мешкає у сусідньому будинку від позивача. Йому відомо, що відповідачі пішли приблизно у 2014 році з будинку зі скандалом, що саме сталося, йому невідомо, але після цього він не бачив їх в дворі будинку. ОСОБА_2 продає квіти на ринку, вони лише вітаються, останній раз він бачив її тиждень тому.

Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у 2014 році добровільно покинули домоволодіння АДРЕСА_1 та з того часу без поважної причини не проживають там, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року.

Суддя О.П.Румянцев