Провадження № 2/755/1497/20
У Х В А Л А

"16" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 12 лютого 2020 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву позивача ОСОБА_2 про заміну предмету позову (уточнення позовних вимог).

13 березня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву.

14 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про накладення арешту на майно, в якому відповідач просить суд: накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; розглянути питання про усунення перешкод у доступі до житла, як власника чи співвласника майна; в рамках заходів щодо усунення перешкод прийняти рішення про звільнення квартири невідомими особами бандитської зовнішності та поведінки.

Клопотання відповідач обґрунтував тим, що він не має можливості потрапити у свою власну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира є, як мінімум, спільною сумісною власністю його із позивачем колишнього подружжя та предметом рогляду суду. Але попре здоровий глузд та законність, його колишня дружина змінила замки у дверях з невідомих йому причин. Також йому стало відомо, що за цією адресою ні вона, ані двоє їх малолітніх дітей, де вони власно і зареєстровані, не проживають. 03.04.2020 він намагався в котрий раз потрапити до своєї квартири, двері йому відчинив незнайомий чоловік та повідомив, що тепер тут мешкає він та має на це всі підстави. На його прохання продемонструвати ці підстави чи якісь документи чоловік відмовився в різкій формі. Навпроти, йому на допомогу вийшов ще один чоловік та почав йому погрожувати. Викликані ним патрульні поліцейські не змогли відновити законність та справедливість. Замість того, щоб забезпечити йому прохід до своєї власної квартири вони спочатку дуже люб`язно поспілкувалися із непроханими гостями бандитської зовнішності та поведінки та поїхали геть при цьому нічим йому не допомогли. Після такої події він був вимушений поїхати до Дніпровського управління національної поліції де написав заяву про цей випадок, в якій між іншого просив визначити місце знаходження їх спільних із позивачем дітей. Але на превеликий жаль до сих пір нічого не сталося. Місце прибування дітей, яких він не бачив та навіть не чув по телефону їх голос (бо їх мати (Позивач) вчиняє усі можливі перешкоди) невідомо. Позивач не відповідає на телефон та ухиляється від будь яких контактів. Вважаю такий випадок грубим порушенням його прав та законних інтересів. Більше того, це все наштовхує на думку непорядності позивача та цинічні спроби маніпулювання людьми у своїх корисних інтересах та мотивах. Це все може призвести до незаконного відчуження майна або до якихось інших незаконних дій з боку позивача.

Суд, вивчивши доводи поданого клопотання, вивчивши матеріали справи, приходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За приписами ч. 3 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів, які гарантують за позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій, таким чином, що усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси заявника на той випадок, коли інша сторона буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Відповідно до заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить суд: визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю одружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визначити за ОСОБА_2 розмір частки Ѕ спільної власності подружжя на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; визначити за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; визначити за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтований тим, що 21 травня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/4130/19 від 09 серпня 2019 року. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, у період шлюбу за спільні кошти подружжя позивача та відповідача було нажито наступне нерухоме майно спільної сумісної власності подружжя, яке формально оформлено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За матеріалами заяви убачається, що заявником не наведено обґрунтованих підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову впливатиме на ефективність захисту прав учасників справи та унеможливить виконання рішення суду. Крім того, заявлені вимоги щодо усунення перешкод у доступі до житла, як власника чи співвласника майна; усунення перешкод шляхом прийняти рішення про звільнення квартири невідомими особами бандитської зовнішності та поведінки, не відноситься до предмету доказування в межах розгляду даної справи, а тому не можуть бути вжиті судом у даній справі як заходи забезпечення позову. В даному випадку відповідач не позбавлений можливості звернення до суду з окремим позовом з метою захисту та відновлення його прав.

Виходячи із викладеного, вивчивши клопотання відповідача, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданого клопотання, а відтак останнє задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: