Номер провадження: 22-ц/813/3397/20
Номер справи місцевого суду: 497/2113/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відсутності учасників справиапеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору та припинення відрахування з пенсійного рахунку,

встановив:

05 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК», в якому просила розірвати кредитний договір № SAMDNFC4 від 07 липня 2017 року (далі - Кредитний договір) і визнати припиненими правовідносини, які виникли за вказаним Кредитним договором між ними. Також позивач просила зобов`язати відповідача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити відрахування з її пенсійного рахунку № НОМЕР_1 , угода №SAMDNWFC5 від 04.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до умов кредитування, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Кредитний договір, який було укладено 07 липня 2017 року № SAMDNFC4 та було отримано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000 грн.

14.08.2018 року шляхом шахрайських дій, з її рахунку було знято кредитні кошти, що підтверджується випискою по карті/рахунку НОМЕР_2 від 14.08.2018 року. Позивачка одразу повідомила про це банк та звернулась до відділу поліції, що підтверджується талоном-повідомленням про прийняття заяви № 01374 від 14.08.2018 року, згідно якого вона звернулася з письмовою вимогою щодо повернення списаних з поточних рахунків грошових коштів, призначення та проведення службового розслідування за фактом не санкціонованого списання з її рахунків коштів, відповідач мав зупинити операції з використанням її електронного платіжного засобу, але це не було зроблено, тому вона змушена звернутися до суду.

Відповідач позовні вимоги не визнав, та його представник просив у задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що ані заяв, ані дзвінків до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від позивача станом на 14.08.2018 року про втрату кредитної картки, за допомогою якої були зняті кредитні кошти, не надходило, що підтверджує користування кредитною карткою саме позивачем, наданий до позову талон-повідомлення №013734 про реєстрацію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.08.2018 року, не є належним доказом з підстав відсутності доказів на підтвердження результатів розгляду вказаної заяви.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року розірвано кредитний договір №SAMDNFC4 від 07 липня 2017 року, що був укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», визнано припиненими правовідносини, що виникли після його укладення.

Зобов`язано відповідача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити відрахування з пенсійного рахунку № НОМЕР_1 за угодою №SAMDNWFC5 від 04.07.2017 року на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування рішення Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року, та постановлення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

16 вересня 2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому він зазначив, що судом першої інстанції законно та обґрунтовано прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін (а.с. 100-102).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, призначене на 16.04.2020 року, на 15 год. 00 хв. (а.с. 111-114), як то передбачено ч.5 ст. 130 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, з наступними змінами (а.с.115), апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 21.04.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що належними, допустимими та достатніми доказами не було доведено, що позивач вчиняла будь-які розпорядження про списання грошових коштів із своїх рахунків та нічим не підтверджено, що вона вчиняла будь-які дії, що могли б призвести до списання грошових коштів, а оскільки з рахунків позивача списання коштів було вчинено незаконно, то позовні вимоги про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками районного суду, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом ст. 634 ЦК України укладання договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується її учасниками, як на час укладення Кредитного договору так і протягом дії цього договору позивачка була згодна з його умовами, крім того вона була вільною як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 та ст. 652 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною і договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Однак, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких 4-х умов:

1) в момент укладення договорусторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Разом з тим, звертаючись до банку та укладаючи Кредитний договір і погоджуючись з висловленими банком умовами кредитування, позичальник на власний розсуд розпорядився своїми цивільними правами.

За умовами договору позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами у визначені договором строки.

Проте, з матеріалів справи слідує, що відповідач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як сторона оспорюваного правочину, не давав згоди на розірвання Кредитного договору. Крім того, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження факту істотного порушення Банком умов Кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Однак, звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 не довела істотного порушення договору другою стороною і не довела наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання Кредитного договору, у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Колегія суддів зазначає, що твердження позивачки про наявність підстав для розірвання Кредитного договору, є необґрунтованими і не підтверджені належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Підписанням Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивачка погодилась виконувати вимоги Умов та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до п. 1.1.2.10. Умов та Правил Клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втратам (викраденню) карток, стікера РауРаss, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з п.14.16 ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до п.п.5, 6, 7, 8 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення), користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувалися користувачем. Після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, користувач зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.

До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.Після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, емітент зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.У разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки Емітент негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Однак, згідно з п. 9 розділу VI вказаного Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом п. 1.1.5.29 Кредитного договору клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи

Враховуючи дане положення Кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. У свою чергу, Клієнт має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку.

Право блокування коштів на рахунку за особистим зверненням або за телефоном визначено пунктом 2.1.1.6.1 Умов та Правил. Кредитним договором визначений обов`язок клієнта інформувати банк про втрату картки або її незаконного використання (пункт 2.1.1.5.11) та отримувати виписки по картрахунку і про проведені операції (пункт 2.1.1.5.3).

Відповідно по п. 1.1.2.1.21 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти . Стікеру РауРаss , сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Однак, всупереч зазначеним приписам Умов та Правил, ОСОБА_1 не повідомила негайно Банк про втрату картки чи про несанкціоновані транзакції по її рахунках, про що зазначалося у відзиві на позовну заяву (а.с. 48-50), однак не було взято до уваги судом першої інстанції.

Згідно виписок, наданих позивачкою, спірні операції були здійснені 14.08.2018 з використанням системи Іnternet Banking «Приват-24» (а.с. 24).

Відповідно до п/п 1, 4 ч. 1 вказаного вище Положення:

авторизація - це процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу;

код авторизації - набір цифр або букв і цифр, який формується і надається емітентом або юридичною особою - учасником платіжної системи, яка діє за його дорученням, за результатами авторизації.

У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в «Приват-24» забезпечення захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон).

«Приват-24» є системою дистанційного обслуговування, а не спеціальним платіжним засобом.

Всі операції у системі «Приват-24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування Банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль (динамічний пароль) - засоби верифікації; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем. Якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не виконує операцію, про що інформує Клієнта.

Розділ 2.3.2 Умов і Правил визначає регламент взаємодії Клієнта з Банком через канал віддаленого доступу «Приват-24», де пунктом 2.3.2.1.1. визначено:

«Дані умови та правила є угодою про дистанційне обслуговування Клієнта (далі - Угода») і визначають комплекс інформаційних послуг за рахунком Клієнта та порядок здійснення операцій з рахунком на підставі дистанційних розпоряджень Клієнта в системі Іпtегпеt Вапкіпg «Приват-24» (далі - «Система») за плату, яка визначається Додатком 3 до цієї Угоди.»

Пунктом 2.3.2.3.2.6. обов`язками Банку визначено:

«Банк зобов`язаний прийняти до виконання Дистанційні Розпорядження, оформлені і підтверджені належним чином. Дистанційне Розпорядження вважається переданим Клієнтом і прийнятим Банком до виконання, якщо Клієнт:

-для доступу в Систему ввів правильні Логін Клієнта (номер мобільного телефону ) і Пароль Клієнта;

-підтвердив вхід одноразовий пароль ОТР, який прийшов на мобільний телефон Клієнта;

-підтвердив вхід ПІН-кодом картки Клієнта;

-підтвердив Дистанційне Розпорядження одноразовий пароль ОТР, який прийшов на мобільний телефон Клієнта».

Із Виписки про рух коштів вбачається, що 14.08.18 року було здійснено п`ять операцій по кредитній картці, а саме:

1. перегляд балансу;

2. переказ готівки зі своєї картки;

3. поповнення мобільного телефону через термінал самообслуговування, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , переказ зі своєї картки;

5. перевірка балансу.

Після цього позивачем було здійснено платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 22.09.2018 року через додаток «Приват-24» у розмірі 831,05 грн.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що, операція щодо переказу відбулася з допомогою «Приват-24», всі операції здійснювалися з введенням коректних персональних даних, то у Банку не було підстав відмовити у обслуговуванні рахунку Позивача - в тому числі в розблокуванні, проведенні платежів чи зміни персональних даних.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивач жодним чином не довела суду, що операції по карті були здійснені не самостійно нею, як клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а іншою особою.

Крім того, з боку Банку дотримано процедури ідентифікації клієнта, а сам по собі факт звернення позивача до правоохоронних органів не є підставою для визнання вказаних транзакцій недійсними.

Більше того, не проводити платежі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не мав права, адже у відповідності до вимог ст. 526 ЦК України мав належним чином виконати передбачене договором зобов`язання.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», то судовий збір у сумі 2114,40 грн., який сплачений АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь державного бюджету, підлягає компенсації на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», про розірвання кредитного договору та припинення відрахування з пенсійного рахунку відмовити.

Сплачений судовий збір за подання Акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», , апеляційної скарги у розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять гривень 40 копійок)компенсувати Акціонерному товариству Комерційному банку «ПРИВАТБАНК» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення, яке складено 21.04.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра