У Х В А Л А

21 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 177/1502/19

провадження № 61-6068ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2011 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір про завдаток, згідно з яким зобов`язався на умовах визначених договором, сплатити ОСОБА_2 грошову суму 18 000, 00 дол. США, що еквівалентно 144 000, 00 грн, в рахунок вартості домоволодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 за даним договором зобов`язався привести в належну форму документи на спірне домоволодіння та продати його ОСОБА_1 .

У момент укладення даного договору, позивач сплатив ОСОБА_2 2 000, 00 дол. США, а за наступним договором завдатку від 10 червня 2011 року - ще 5 000, 00 дол. США.

Остаточну суму вартості домоволодіння ОСОБА_1 повинен був сплатити ОСОБА_2 після отримання державної субвенції, як учаснику бойових дій. Однак, субвенція не була надана, а ОСОБА_2 , не бажаючи чекати отримання коштів, звернувся до суду з позовом про усунення йому перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року, усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком з господарчими спорудами, шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , з будинку АДРЕСА_1 .

Позивач змушений виселитися з будинку, але відповідач не бажає повернути кошти, отримані ним в якості платежів за майбутнім договором купівлі-продажу будинку, тому він вимушений звернутися до суду, вважаючи сплачені ОСОБА_2 кошти у розмірі 7 000, 00 дол. США авансом, який підлягає стягненню за курсом долара США, встановленим НБУ станом на день платежу, тобто ухвалення судового рішення.

Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 7 000, 00 дол. США, за курсом долара США, встановленим НБУ станом на день платежу, тобто на день ухвалення судового рішення, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровськогоапеляційного суду від 05 лютого 2020 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, в якій просив повністю скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заявникзазначив, що дана справа має для нього виняткове значення, оскільки грошові кошти в розмірі 7 000, 00 дол. США є значною сумою для його сім`ї, яка знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 176 820, 00 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Щодо доводів про те, що справа має виняткове значення для заявника, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав належних доказів, які б свідчили про те, що справа має, для нього виняткове значення. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук