Справа №463/2414/20
Провадження №2/463/914/20
УХВАЛА

22 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судових засідань Попович Х.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №KF 020638-AN від 25 червня 2013 року в розмірі 168 362,63 грн.

Позивач також подав до суду заяву про застосування заходів забезпечення позову. Заяву мотивує тим, що відповідачі, взявши на себе зобов`язання повернути кошти за кредитним договором та договором поруки, кошти не повертають протягом тривалого часу. Позивач намагався в позасудовому порядку врегулювати спір, однак відповідачі заборгованість не усунули. Вважає, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, а тому просить накласти арешт на майно відповідача.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є заборгованість за кредитним договором №KF 020638-AN від 25 червня 2013 року в розмірі 168 362,63 грн., укладеним між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 . Окрім цього, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, між позивачем АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_2 також було укладено договір поруки №KF 020638-AN/S-1 від 25 червня 2013 року

Як вбачається із матеріалів заяви, між сторонами дійсно існує спір, згідно з розрахунку заборгованості кошти по договору з липня 2019 року не поступали, позивач зазначає, що звертався до відповідачів із листом, проте останні на такий належним чином не відреагували, заборгованість залишається непогашеною протягом тривалого часу.

А тому, враховуючи наведені обставини, оскільки заявлення цього позову до відповідача не виключає можливість відчуження належного майна з метою невиконання рішення суду, суд вважає, що дійсно невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, а тому слід вжити заходів для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про обрання способу забезпечення позову суд враховує наступні обставини.

З матеріалів позову вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором становить 168 362,63 грн.

Пункт 1 ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача в межах суми заборгованості, оскільки такий буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

заяву про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яка належить ОСОБА_1 , в тому числі на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною пл. 98,8 кв.м., житловою площею 72,9 кв.м., реєстраційний номер майна 29124610, в межах загального розміру заборгованості 168 362,63 грн.

Стягувач: ПАТ «Таскомбанк», 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30, .

Боржник: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 в межах загального розміру заборгованості 168 362,63 грн.

Стягувач: ПАТ «Таскомбанк», 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30, .

Боржник: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підсипання, тобто 22 квітня 2020 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Гирич С.В.