У Х В А Л А

іменем України

14 грудня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 95, п. 5, 6 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

До позову долучені копії доказів, не засвідчені належним чином, а саме в порядку ч. 5 ст. 95 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення

Позов не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу про визначення місця проживання дитини, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позов не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, зокрема звернення позивача до відповідної Служби у справах дітей та сім`ї для вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаний орган не залучено позивачем до участі у справі та не надано відповідний пакет документів в порядку ч. 1 чст.177 ЦПК України для направлення.

Позивачем не надано документу, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Вбачається, що в позові, окрім вимоги про стягнення аліментів, за яку позивач звільнена від сплати судового збору, об`єднано ще дві вимоги немайнового характеру, а саме розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, проте судовий збір сплачено лише за одну вимогу.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв немайнового характеру, що подаються до суду фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, позивачу необхідно надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 840, 8 грн, або надати до суду докази звільнення позивача від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачам необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст. 95, п. 5, 6 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 11.12.2020.

Суддя О.Б. Саламон