17.04.2020 Справа № 756/4522/20
Ун.№756/4522/20
Пр.№2-з/756/100/20
У Х В А Л А

17 квітня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Майбоженко А.М.

секретаря - Одягайло Л.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

13.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його подання, в якій просить зупинити продажу арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 та заборонити вчинення будь-яких дій з її відчуження, включаючи реєстраційні дії, заборону проводити торги, видавати протоколи торгів, заборонити складати акт приймання-передачі майна, договору купівлі-продажу квартири, накласти арешт на зазначену квартиру та грошові кошти, що отримані ТОВ «ОТП Факторинг» та/або приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Телявським А.М. у разі її реалізації, заборонити проводити будь-які розрахунки за квартиру з ТОВ «ОТП Факторинг» та/або іншими стягувачами.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він та його дружина ОСОБА_2 мають намір звернутись до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг», приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського А.М., ДП «Сетам» про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з продажу земельних ділянок, зняття з них арешту, надання відстрочення погашення заборгованості та зупинення стягнення за виконавчими документами на час відстрочення, заборони проведення будь-яких виконавчих дій, в тому числі реалізації майна відповідачів, крім продажу земельних ділянок після зміни їх цільового призначення, відшкодування збитків.

Обґрунтовуючи майбутні вимоги посилається на те, що з позивачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1989 року. У 2005 році ОСОБА_2 розпочала реалізацію проекта будівництва котеджного містечка «Азур» в с.Мироцьке, Києво-Святошинського району Київської області, у зв`язку з чим протягом 2005-2008 років отримала у позику грошові кошти у фізичних осіб та декілька кредитів на загальну суму близько 1,8 мільйони доларів США. Повернення коштів планувалось за рахунок реалізації земельних ділянок після зміни їх цільового призначення та початку будівництва котеджного містечка.

У зв`язку з фінансовою кризою 2009 року ОСОБА_2 втратила джерела фінансування та можливість погашення кредитів.

Рішенням суду солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг» близько 5,5 мільйонів гривень.

На неодноразові звернення позивачів щодо надання згоди на зміну цільового призначення земельних ділянок, ТОВ «ОТП Факторинг» не реагувало.

31.01.2014 року у ОСОБА_2 вилучено автомобіль «Мітсубісі», який був предметом застави в одному з кредитів. До цього часу автомобіль не реалізовано, його доля не відома. Його орієнтовна ринкова вартість складала близько 500 тисяч гривень.

19.05.2017 державним виконавцем було реалізовано належний позивачам гаражний бокс за ціною 427 727 гривень, хоча його орієнтовна ринкова вартість становила близько 1,2 млн. грн.

У грудні 2018 року виконавчі листи були передані стягувачем до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Телявському А.М., який також залишив без реагування прохання позивачів про надання згоди на зміну цільового призначення хоча б однієї земельної ділянки.

Протягом 2019 року приватним виконавцем реалізовано 4 земельні ділянки, що належали позивачам. Продаж здійснено за ціну, що не відповідала дійсній ринковій вартості земельних ділянок, що підтверджується висновком оціночно-земельного дослідження щодо трьох з них, що замовлена позивачами.

За рахунок реалізації будь-якої з земельних ділянок можливо було б погасити повністю борг перед ТОВ «ОТП Факторинг», а збитки, завдані позивачам неправомірним відчуженням земельних ділянок становлять близько 12 мільйонів гривень.

При цьому виконавче провадження триває, на 13.04.2020 призначено електронні торги щодо продажу квартири АДРЕСА_1 , стартова ціна визначена у розмірі 975 000 грн. Ринкова вартість подібних квартир у півтора-два рази вища. При цьому, у даній квартирі проживає матір позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є ветераном праці та особою похилого віку. Фактично дана квартира також належить ОСОБА_3 .

Вказує на те, що реалізація даної квартири збільшить збитки позивачів, завдасть душевних хвилювань особі похилого віку, що може мати фатальні наслідки, змусить позивачів подавати самостійний позов щодо оспорювання електронних торгів.

З цих підстав просить ухвалити рішення щодо вжиття тих заходів забезпечення позову, що описані вище.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Учасники справи про розгляд заяви про забезпечення позову не повідомлялись.

Оцінивши доводи заявника, дослідивши надані докази, суд вважає правильним відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно доданих до заяви документів приватним виконавцем Телявським А.Л. здійснюється виконавче провадження №57783440 про стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення. Це підтверджено і у самій заяві.

Даних про вказане судове рішення, набрання ним чинності, матеріали, що додані до заяви не містять.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Як вбачається зі змісту ст.18 ЦПК України, обов`язковими до виконання є судові рішення, що набрали законної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, §33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

При цьому, згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, обрані ОСОБА_1 способи забезпечення позову у виконавчому провадженні №57783440 зупиняє виконання судових рішень у інших справах, що закінчені ухваленням судового рішення, чим порушують права стягувача у виконавчих провадженнях, отже обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

З цих підстав суд приймає рішення про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали для відома всім учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Суддя А.М. Майбоженко