Справа № 308/131/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., вивчивши матеріали заяви служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно не користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 889,50 грн. (станом на 01.01.2020) з дня подання даної заяви та продовжувати до досягнення повноліття дитини; вказані грошові кошти просить перераховувати на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відкрито в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк», поточний рахунок № НОМЕР_1 , рахунок установи банку № НОМЕР_2 в Закарпатській обласній дирекції АБ «Укргазбанк» МФО 320478, код 23697280.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 р. № 14 наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу .

В свою чергу п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка немає права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6)судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Виходячи зі змісту положень ч.3 ст. 181 , ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів має той з батьків або з інших законних представників з яким проживає дитина та на утриманні якого вона знаходиться.

У відповідності до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

З матеріалів доданих до заяви вбачається, що заявником не додано доказів підтвердження повноважень на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу в інтересах дитини. Зокрема, в матеріалах справи міститься рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2019, відповідно якого ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав. Проте вказане рішення не містить визначення опікуна відносно малолітньої доньки особи, яку позбавлено батьківських прав. Не містять зазначених відомостей і інші додані документи. Отже, наявний розумний сумнів щодо повноважень звернення Ужгородської районної державної адміністрації в інтересах зазначеної дитини.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).

При цьому, статтею 62 ЦПК України визначено перелік документів, що підтверджують повноваження представників, а саме повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч. 1 ст. 59 ЦПК України). Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Так, в матеріалах справи наявна довіреність №10/02-31 від 03.01.2020, видана головою Ужгородської райдержадміністрації Закарпатської області Коста Ірмі Йосипівні - начальнику служби у справах дітей райдержадміністрації, якою останню уповноважено на право отримання кореспонденції, адресованої службі у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації. Зі змісту доданої довіреності суд не вбачає прав представника заявника на звернення до суду із заявою від імені Ужгородської державної адміністрації.

Окрім того, прохальна частина заяви містить суперечливу вимогу щодо стягнення аліментів з боржниці на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок установи банку, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо належності та взагалі існування вказаного у заяві рахунку.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що заява про видачу наказу та додані до неї документи подана з порушенням ст.163 ЦПК України.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не перешкоджає для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків .

Керуючись ст. 160, 161, 163, 165 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не перешкоджає для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів.

Ухвала суду набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук