печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, у якому просить суд з урахуванням уточнення позову ухвалити рішення яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва 25 жовтня 2017 року у справі № 757/39661/17-ц з 1/4 його заробітку до 1000 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що він та відповідачка перебували у шлюбних відносинах за час перебування у яких у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачкою.

25 жовтня 2017 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 757/39661/17-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2017 року і до досягнення повноліття.

Як на підставу для зменшення розміру присуджених судом аліментів позивач посилається на те, що 19 вересня 2015 року між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був укладений шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві був складений відповідний актовий запис за № 1238 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 16 листопада 2018 року.В той же час, теперішня дружина відповідача на даний час тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трьох річного віку. З 20 серпня 2019 року відповідач працює в ТОВ «АЛЬФА ГРАФІК» на посаді машиніста висікально-штамповальної машини з посадовим окладом у розмірі 6 500 грн.У 2017 році та до березня 2019 року працював у ТОВ «КФІ ЕНЕРГІЯ ПЛЮС», де отримував значно більшу заробітну плату. На даний , вказує відповідач, він повністю утримує свою дружину та дитину та проживає з ними разом за адресою: АДРЕСА_1 .Починаючи з 11 липня 2017 року відповідач регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, який присуджено судом є неможливою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та надано відповідачці строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь.

27 листопада 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло заперечення відповідачки на позовну заяву позивача. Відповідно до змісту якого відповідачка у повному обсязі не визнає вимоги пред`явлені позивачем, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. Зокрема в обґрунтування своїх заперечень відповідачка послалася на те, що позивач у своїй позовній зазначає не тільки про зміну розміру, але й про зміну способу стягнення аліментів, що суперечить положенню ч. 3 ст. 181 СК України. При цьому, сам по собі спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів. Крім того, у своєму відзиві відповідачка зазначила, що позивачем ніяким чином не доведено наявності обставин, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Крім того, вважає, що присуджений судом розмір аліментів не є завищеним та у повній мірі відповідає розміру, який визначений нормами СК України.

20 грудня 2019 року відповідач подав відповідь на відзив, в якому заперечує проти викладених відповідачкою доводів на обґрунтування своїх заперечень та просить суд не приймати дані обставини до уваги при ухваленні рішення.

У судовому засіданні позивач підтримав пред`явлені вимоги з урахуванням поданих ним доказів.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, пославшись на недоведеність позивачем своїх вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах за час перебування в яких у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачкою.

25 жовтня 2017 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 757/39661/17-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2017 року і до досягнення повноліття.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на наявність підстав для зменшення розміру раніше присуджених аліментів, які визначені ч. 1 ст. 192 СК України. Зокрема вказує в якості правових підстав для зменшення розміру аліментів наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, яка народжена в іншому шлюбі та дружини яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, позивач посилається на те, що він змінив місце роботи, на якій у нього значно менша заробітна плата, ніж на попередній.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Диспозиція статті 192 СК України містить перелік обставин за яких суд може зменшити розмір аліментів за позовом платника аліментів, такими обставинами є зміна: матеріального стану, сімейного стану, стану здоров`я та інших обставин визначених СК України, які дають підстави для зменшення розміру присуджених судом аліментів.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на мінливість життєвих обставин та його сьогоднішній дохід, також позивач проживає у новому шлюбі з дружиною та сином від нинішнього шлюбу, що потребує додаткових матеріальних витрат. Крім того, позивач посилається на незадовільний стан здоров`я своєї сьогоднішньої дружини.

Судом достовірно в судовому засіданні достовірно не встановлено, що матеріальний стан позивача не погіршився. Докази, які надані позивачем на підтвердження цих обставин не дають змоги суду зробити беззаперечний висновок стосовно погіршення матеріального становища позивача.

Позивач у своєму позові вказує про хворобу теперішньої дружини, в той же час надані позивачем докази, а саме копії медичних документів лише свідчать про тимчасове погіршення стану її здоров`я, а не стійку втрату працездатності.

Також позивачем не надано доказів того, за яких обставин він змінив місце роботи, де він отримував значно вищу заробітну плату на місце роботи із нижчим посадовим окладом.

Враховуючи те, що позивач не надав достатньо доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Одночасно суд вважає такою, що не ґрунтується на нормах Закону вимога про зміну способу стягнення аліментів, оскільки право визначати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від доходу належить виключно стягувачу аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) витрати по сплаті судового збору; 3) витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як зазначила відповідачка у своєму відзиві, нею понесені витрати у вигляді правничої допомоги у вигляді представництва адвокатом її інтересів із розрахунку за кожне судове засідання 2000 грн. Тому відповідачка визначила витрати у розмірі 1300 грн.

Згідно ст.137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, суду надано оригінал квитанції №81 від 12 грудня 2019 року та довідку про надану правничу допомогу від 09 грудня 2019 року.

Також до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 14 листопада 2019 року та додаткову угоду до договору від 14 листопада 2019 року.

Разом з тим, зі змісту указаного договору та додаткової угоди не вбачається якому адвокату Адвокатським об`єднанням доручено надання правничої допомоги відповідачці. Також вказаний договір та додаткова угода не містить обов`язкового його реквізиту, а саме підпису відповідачки, як сторони договору та угоди.

За наведених вище обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідачки стосовно стягнення з позивача на її користь витрат на правничу допомогу, оскільки відповідачкою не надано достатньо переконливих доказів на підтвердження несення нею вказаних витрат.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави витрати по сплаті судового збору з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору за подання позову про зменшення розмірі аліментів.

Між тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Вказана норма Закону визначає вичерпний перелік підстав за яких позивачі звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду. При цьому вказана норма не поширюється на позивачів, які звертаються до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі визначеному Законом та враховуючи те, що судом відмовлено у задовол

енні позову у повному обсязі, судові витрати у вигляд сплати судового збору у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, ст. 180-183, 191, 192 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Відмовити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) у компенсації витрат на правничу допомогу.

Повне рішення суду складено 07 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя