Ухвала

16 квітня 2020 року
місто Київ

справа № 552/3400/19
провадження № 61-6056ск20

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 26 березня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
І. Заявником у порушення пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України не сформульовано належним чином процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.
Згідно зі статтею 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право:
- залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
- скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
- скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

- скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

- скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

- у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

- у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, ухвалити нове рішення. Проте, суд апеляційної інстанції не ухвалював нового рішення у справі, а залишив без змін рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову відмовлено, проте, така вимога не визначена заявником у прохальній частині касаційної скарги.
Отже, заявнику необхідно уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України.
ІІ. Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
До касаційної скарги заявником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій зазначає, що копію рішення суду апеляційної інстанції від 11 лютого 2020 року, повний текст якого складено 14 лютого 2020 року, заявником отримано 02 березня 2020 року.
Проте, заявник не надає докази на підтвердження отримання оскаржуваного рішення 02 березня 2020 року.
Отже, з метою вирішення питання поновлення строку на касаційне оскарження, заявнику необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зокрема підтвердження отримання оскаржуваного рішення 02 березня 2020 року.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк до 15 травня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний