МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
__________________________________________________________
Справа № 521/161/19
Номер провадження № 2/521/1352/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач: ОСОБА_1

предмет позову: про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 року АТ «Акцент-Банк» звернулось із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 23.09.2011 року між сторонами був укладений договір №б/н, за умовами якого банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач стверджував, що відповідач в заяві-анкеті підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком кредитний договір.

Банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, однак, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 03.07.2018 року утворилась заборгованість за договором у загальному розмірі 36 687,56 грн.

Заборгованість складається з :

-14 247 гривень 17 коп.,- заборгованість за кредитом;

-17 717 гривень 18 коп.,- заборгованість за відсотками;

-2 500 гривень 00 коп., - заборгованість по комісії;

-500 гривень,- штраф (фіксована частина);

-1 723 гривень 21 коп., - штраф (процентна складова).

Посилаючись на порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивач просив стягнути на свою користь наявну за договором заборгованість.

Окрім задоволення позовних вимог банк просив присудити на свою користь також понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1762 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №006), в процесі розгляду справи не заперечував проти ухвалення рішення за відсутності банку на підставі наявних доказів.

Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 позов не визнав, стверджуючи, що анкета-заява від 23.09.2011 року, надана банком в обґрунтування своїх вимог не стосується предмета доказування, оскільки має відношення до іншої кредитно-фінансової установи, а саме до Приватбанку, доказів переходу права вимоги за цим документом від Приватбанку до позивача банком не надано. Анкета-заява від 23.08.2011 року має відношення до правовідносин, спір по яких вже вирішений 02.09.2015 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси у справі №521/10074/15-ц.

Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування судом строку позовної давності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, 23.09.2011 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Зазначені обставини визнані відповідачем.

Анкета містить відомості про особу позичальника такі як ПІП, дату народження, реєстрацію місця проживання, фактичне проживання, інформацію про видачу паспорту, телефонний номер.

Згідно інформації, викладеній у вказаній анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку до оформлення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

В той же час, позивачем, не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, що в сукупності із Анкетою-заявою, свідчило б про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг, а сама по собі Анкета-Заява в порушення закону істотних умов договору не містить.

За вимогами ч.1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, зміни кредитного ліміту, відсотків не змінювались.

Вирішуючи спір суд враховує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 89 процесуального закону суд оцінює докази суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що за умовами анкети-заяви позичальника, останній разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, суд вважає, що позивачем не доведено, що під час підписання анкети-заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Крім того, надані банком до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття/затвердження.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію ВСУ по справі № 6-240цс14, за якою «якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору».

За Умовами та Правилами надання банківських послуг, які надані банком до позовної зави, строк дії Картки зазначається на ній (місяць та рік).

Аналогічна позиція в частині необхідності додержання письмової форми всіх складових кредитного договору та підстав неврахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, в постанові № 342/180/17-ц від 03.07.2019 року.

Постанова ВП ВС від 3 липня 2019 року містить наступні висновки:

оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома;

банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші;

споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову;

за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені;

пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

В процесі розгляду справи банк стверджував, що відповідачем згідно кредитного договору б/н від 23.09.2011 року фактично було отримано кредитні кошти.

Анкета-заява від 23.09.2011 року, однак, не містить відомостей щодо кредитного ліміту, виду та номеру платіжної картки та терміну її дії, що є істотними умовами договору.

В процесі розгляду справи відповідачем, заявлено клопотання про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, яким за ст. 257 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Клопотання про поновлення строків позовної давності із доведенням поважних причин пропущення в процесі розгляду справи банком заявлено не було.

При розгляді вимог відповідача щодо застосування позовної давності, суд виходить з роз`яснень п.1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого банком останній платіж погашення здійснений відповідачем 26.02.2014 року.

Із позовом до суду банк звернувся 04.01.2019 року, будь-яких претензій щодо повернення боргу до відповідача не надходило.

Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами ОСОБА_1 та вважає можливим застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності тривалістю у три роки.

Окрім того, відповідно до наданого позивачем статуту від 27.06.2018 року АТ «Акцент-Банк» не є правонаступником ПАТ «Приватбанку».

Вищевикладені обставини у їх сукупності виключають задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню на користь банку

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, ст.ст. 352, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України:

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 4.03.2020 року.

19.02.20