Провадження № 2/225/334/2020
Єдиний унікальний номер № 225/359/20
Дзержинський міський суд Донецької області
15 квітня 2020 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мигалевича В.В.
секретаря Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є основним наймачем квартири АДРЕСА_2 . Крім позивача у справі та його дружини за вказаною вище адресою також зареєстрований син позивача - відповідач у справі ОСОБА_2 , який постійно, до 2002 року проживав у вказаній вище житловій квартирі. З початку 2002 року відповідач переїхав на постійне місце проживання до м. Києва, та з того самого часу його особистих речей у квартирі немає, будь-яких виплат, пов`язаних зі сплатою комунальних послуг він не несе. Позивач самостійно несе всі витрати, пов`язані з утриманням квартири та сплатою комунальних послуг.
Реєстрація у вказаній вище квартирі відповідача у справі, позбавляє позивача скористатися правом на оформлення субсидії, та на його прохання самостійно знятися з реєстрації, відповідач повідомив що не має можливості приїхати до міста Торецька Донецької області. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Належно повідомлений відповідач у судове засідання не прибув з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи позивач по справі ОСОБА_1 є основним наймачем квартири АДРЕСА_2 (а.с. 6).
Відповідно до листа директора КП «Торецьккомсервіс», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Квартира, розташована за вказаною вище адресою перебуває у державній власності на підставі ордера на жиле приміщення № 1160 від 10.12.1994 року ( а.с. 25,26).
Отже, відповідач по справі ОСОБА_2 , 1980 року народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,26).
З огляду на це, суд зазначає таке:
Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України).
В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом з`ясовано той факт, що відповідач по справі ОСОБА_4 з 2002 року не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки він разом зі своєю дружиною та малолітнім сином проживає в м. Києві, що підтверджено актом складеним головною вуличного комітету та підписаного сусідами, від 02 грудня 2019 року (а.с.8).
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 з 2002 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Однак, у позовній заяві, позивач просить понесені ним судові витрати з відповідача не стягувати, тож суд, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) доходить висновку про наявність підстав не стягувати судові витрати з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНН: НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: