_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.,

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

Встановив:

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 15.01.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи.

Сторони приймали участь у судових засіданнях, по справі оголошувалась перерва, у зв`язку з задоволенням клопотання сторони про витребування доказів.

До сьогоднішнього судового засідання сторони (їх представники) надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2009 рік - рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2009 оку шлюб між ОСОБА_3 (після шлюбу ОСОБА_3 ) і ОСОБА_2 розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - актовий запис про народження № 1381, вчинений 07 жовтня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану У Київському районі Одеського міського управління юстиції. Сторони спільно не проживають, після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю.

Сторона позивача доводить, що батько не приймає участі у вихованні і утриманні доньки, не цікавиться життям дитини. Посилаючись на розрахунки щодо витрат на утримання дитини, позивач вимагає стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 5630 грн щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом. Позивач також зазначила, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному у позові розмірі.

Відповідач позов визнав частково і, посилаючись на скрутне матеріальне становище, заявив, що згоден щомісяця сплачувати на утримання донь 2000 грн.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив , що сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету і після припинення сімейних відносин між ними дитина проживає з матір`ю. Питання щодо утримання дитини сторони вирішили між собою після розірвання шлюбу. Як пояснила в судовому засіданні 21.02.2020 року представник позивача, ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дитини, але не регулярно і в незначному розмірі, а останні два роки ніяких грошових коштів на утримання доньки не надає.

За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Суд не отримав належних і допустимих доказів щодо доходів відповідача: з 12.08.2015 року ОСОБА_2 працює на посаді керівника ПП «Бризмарин». Згідно з довідкою ПП Бризмарин» №1 від 04.02.2020 року з 01.01.2019 року підприємство не веде господарської діяльності і заробітна плата ОСОБА_2 не нараховується. Фототаблиці фасаду кафе «Бризмарин» і копія чеку від 18.02.2020 року не спростовують доводів відповідача про неотримання ним заробітної плати, тому як засновником П.П. «Бризмарин» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вказано ОСОБА_6 , а в кафе «Бризмарин» підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_7 . Рішення господарського суду Одеської області від 16.05.2019 року також не свідчить про здійснення ПП «Бризмарин» підприємницької діяльності. Цим рішенням суд зобов`язав ПП «Бризмарин» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду.

Відсутні належні докази наявності у відповідача транспортного засобу. ОСОБА_2 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що з 2016 року позивач разом з донькою ОСОБА_8 проживає в Німеччині. 18.11.2019 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 продали нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_2 і яке належало сторонам на праві власності у рівних частках. З відповіді відділу соціального забезпечення м. Мюнхена убачається, що дитина ОСОБА_8 з державної казни Баварії отримує аліменти.

Доводи відповідача, що він утримує непрацездатних батьків суд не приймає до уваги, тому як ці доводи не підтверджені належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд стягує аліменти з батька на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом - 28.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст.259, 263-265,268, ЦПК України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , 2003 року народження розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з 28.12.2019 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня закінчення карантину в державі.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 17.04.2020 року.

Суддя Калашнікова О. І.