Справа №173/2697/19
Провадження №2/173/153/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2

29.11.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача -фізичної особи.

29.11.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 22 січня 2020 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

В підготовчому судовому засіданні 22.01.2020 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28.06.1991 року Долгінцевським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 357.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 28.06.1991 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Долгінцевським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 357.

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Спільне життя у них з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим ще з 2007 року вони припинили своє спільне проживання однією сім`єю. З цього часу свої стосунки з відповідачем вони не відновлювали та кожен з них веде той спосіб життя, який його найбільше влаштовує. Розірвати шлюб через органи РАЦС із відповідачем змоги не має у позивача, так як будь-яких стосунків вони не підтримують та спілкуватися відповідач з позивачем не бажає.

В підготовчому судовому позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Пояснивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи і наведені доводи на їх обґрунтування. Шлюбні відносини та спільне проживання вони припинили в 2007 році. Строк для примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 ».

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить їх задовольнити, підтвердивши, що примирення між ними не можливе, оскільки вони остаточно вирішили питання про припинення шлюбних відносин. Також відповідач підтвердив, що шлюбні відносини та спільне проживання вони припинили в 2007 році.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 28.06.1991 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Долгінцевським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 357, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Судом встановлено, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим ще з 2007 року вони припини своє спільне проживання однією сім`єю. З цього часу свої стосунки з відповідачем вони не відновлювали та кожен з них веде той спосіб життя, який його найбільше влаштовує. Розірвати шлюб через органи РАЦС із відповідачем змоги не має у позивача, так як будь-яких стосунків вони не підтримують та спілкуватися відповідач з позивачем не бажає, що підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам.

Сторони в судовому засіданні заперечували проти надання їм строку для примирення, посилаючись на те, що питання припинення шлюбних відносин вирішене ними остаточно. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати та протягом тривалого періоду часу спільно не проживають, та не підтримують шлюбних відносин. Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Після розірвання шлюбу суд, відповідно до позиції позивача, вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 28 жовтня 2019 року в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп..

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в іншій частині в сумі 384 грн. 20 коп., покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу.

На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 142, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28 червня 1991 року, Долгінцевським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 357, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 28 жовтня 2019 року в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи № 173/2697/19 (провадження № 2/173/153/2020).

В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн., 20 коп. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.02.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 03.02.2020 року

Оприлюднене: 03.02.2020 року

Дата набрання законної сили: 03.03.2020 року