Провадження № 6/761/554/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Цигановій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

17 квітня 2020р. на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_1 .

Своє подання виконавець обґрунтовував тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 60294741 з виконання виконавчого документу, за яким боржником є ОСОБА_1 , а саме: стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 1055579,35 грн.

Оскільки боржник ОСОБА_1 витребувані документи не надає, ухиляється від виконання виконавчого документу та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів, виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом - виконавчим написом № 563 виданого 02 жовтня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2020р. визначено головуючого суддю Волошина В.О., якому 23 квітня 2020р. передані матеріали цивільної справи.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 23 квітня 2020р. призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання виконавець ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

В силу ч. 4 ст. 441 ЦПК України, сторони виконавчого провадження не повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали, якими приватний виконавець обґрунтовує подання, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання і вирішення його по суті, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що на підставі заяви стягувача від 11 жовтня 2019р. на виконання виконавчого напису № 563 виданого 02 жовтня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В., відкрито 11 жовтня 2019р. виконавче провадження № 60294741. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_1 .

Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

11 жовтня 2019р. виконавцем винесено постанови: про стягнення з боржника основної винагороди; витрат виконавчого провадження; про арешт майна боржника; про арешт коштів боржника.

11 жовтня 2019р. виконавцем було направлено боржнику виклик.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, приватний виконавець, зазначав, що боржником не виконана постанова про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як вбачається з матеріалів, які були додані виконавцем до подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, останнім були зроблені запити та не з`ясовано місце роботи боржника та наявне в нього на праві власності нерухоме майно. При цьому, твердження виконавця, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документу, оскільки мало місце відчуження останнім нерухомого майна - квартири у м. Маріуполі, судом оцінюється критично, тому що відчуження відбулося до відкриття виконавчого провадження. Також судом критично оцінюються твердження виконавця, про ухилення боржника від виконання виконавчого документу, оскільки останній не бажає здійснити державну реєстрацію права власності на належну йому земельну ділянку, про наявність якої боржник особисто повідомив виконавця. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про звернення приватного виконавця до суду з поданням, в порядку ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного громадянина вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно положень ч. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

В силу вимог п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Крім того, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець у відповідному повідомленні не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивнонаявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Тобто, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». Однак, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в судовому засіданні не доведено, а наявні копії матеріалів виконавчого провадження ще не доводять факт його ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, судом враховано, що надані виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не містять відомостей, виконання своїх обов`язків виконавцем, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 263, 268, 352-355, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України; ст. ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», суд, -

у х в а л и в :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали суду складено 24 квітня 2020р.

Суддя: