Провадження № 2/205/1027/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Далакян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11 грудня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 серпня 2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ Vario», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережній Заводській Новокодацького району у м. Дніпрі, допустив зіткнення із автомобілем марки «DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Після вказаного зіткнення водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Vario», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем марки BMW 320D», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Vario», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 від отриманих травм загинула в кареті швидкої медичної допомоги по дорозі в лікарню.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Vario», д/н НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АМ/2734658 у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».

23 жовтня 2018 року на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дітей загиблої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

22 січня 2019 року до матеріалів страхової справи на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» направлено копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2018 року.

05 вересня 2019 року на адресу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої ОСОБА_3 .

Загальна сума страхового відшкодування складає 193 124,00 грн., з яких:

- 44 676,00 грн. - моральна шкода (по 14 892,00 грн. для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ),

134 028,00 грн. - відшкодування на утримання у зв`язку із втратою годувальника (по 67 014,00 грн. для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), 14 420,00 грн. - витрати на поховання для ОСОБА_1 .

За результатом розгляду страхової справи ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме:

- 26.02.2019 виплачено 37 132,67 грн. страхового відшкодування для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

- 24.10.2019 року виплачено 27 302,00 грн. страхового відшкодування для ОСОБА_3 , що становить 1/3 частини страхового відшкодування від загального розміру завданої шкоди.

В обґрунтування відмови у виплаті іншої частини страхового відшкодування за заподіяну шкоду страховик посилається на те, що шкоду пасажиру автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Vario», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , яка загинула на місці ДТП, було завдано внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Vario», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (забезпечений за полісом АМ/2734658 в ТДВ «СК Ю.Ес.Ай»), автомобіля марки «DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_1 (забезпечений за полісом АМ/4480381 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), та автомобіля марки «BMW 320», р.н. НОМЕР_2 забезпечений за полісом АМ/ 1706698 в ПрАТ «СК «Еталон»), у зв`язку із наведеним ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» радить потерпілим звернутися до ТДВ «СК Альфа-Гарант» та ПрАТ «СК «Еталон» для отримання страхового відшкодування в повному обсязі. Однак, відмову ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» у виплаті 2/3 страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду вважаємо неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону, у зв`язку із чим, вимушений був звернутися до суду із даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на обґрунтування позову ту уточнивши свої вимоги позивач просить суд, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай ЄДРПОУ - 32404600) на свою користь страхове відшкодування у розмірі 128 689,33 грн.;

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." (ЄДРПОУ - 32404600) на свою користь пеню розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 31 465,84 грн., три відсотки річних в розмірі 3 005,68 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 860,23 грн., а всього разом - 36 331,75 грн.;

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." (ЄДРПОУ - 32404600) на свою користь понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

ухвалою суду від 12 грудня 2019 року прийнято позов та відкрито провадження у справі (а.с.51).

Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-129 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не з`явився. До суду його представник адвокат - Качмар А.І., надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї та позивача присутності (а.с.89).

Відповідач в особі свого представника - Головащенка К.Г. , в судове засідання не з`явився. До суду надіслав відзив на позов, в якому посилаючись на викладені обставини просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.71-73).

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Предметом позову є вимога про відшкодування майнової шкоди, на підставі деліктного зобов`язання, що виникло між потерпілою особою та відповідачами - із завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, встановив наступне.

Судом встановлено, що 06.08.2018 року приблизно об 19-45 год. водій ОСОБА_4 , керуючи вантажним фургоном-рефрежератором «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 , рухався по вулиці Набережній Заводській Новокодацького району у м.Дніпрі, з боку вул.. Панаса Мирного в напрямку провулку Парусного, де в районі е/о №562, допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO SENS», д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , після чого автомобіль «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 , виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW 320D», д/е НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 В результаті ДТП водій автомобіля «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 від отриманих травм загинув на місці. Пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_7 від отриманих травм загинула в кареті швидкої допомоги по дорозі до лікарні. Водій автомобіля «BMW 320D», д/е НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді переламу кісток тазу (а.с.14,15,24).

За фактом вказаної ДТП розпочато кримінальне провадження №0000725 від 07.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.24).

Постановою Прокуратури Дніпропетровської області від 30 грудня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000725 від 07.08.2018 року, у зв`язку зі смерті підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.30-35).

Також встановлено, що у батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 народилась дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилась діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

ОСОБА_3 здійснено зміну прізвища та по батькові з « ОСОБА_3 » « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » « ОСОБА_3 » на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року у справі про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 (а.с.39,40).

Рішеннями Магдалинівської районної державної адміністрації №Р-303/0/305-18 від 14.09.2018 року, №Р-203/0/305-19 від 29.08.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано статус дітей-сиріт та встановлено над ними опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 (а.с.18,19,40,41).

Зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП транспортний засіб «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», страховий поліс № АМ2734658 (а.с.25).

В жовтні 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Центр авто виплат поліс» діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулось до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 193 124,00 грн. (а.с.8), з якого: для дітей потерпілої ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 :

сина - ОСОБА_1 : моральна шкода 14 892,00 грн., відшкодування витрат на поховання - 14 420,00 грн.; дочки - ОСОБА_3 : моральна шкода - 14 892,00 грн., відшкодування на утримання - 67 014,00 грн.; сина - ОСОБА_2 : моральна шкода - 14 892,00 грн., відшкодування на утримання - 67 014,00 грн.

26 лютого 2019 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування на реквізити ТОВ «Юридична компанія «Центр авто виплат поліс», яке діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в сумі 37 132,67 грн. для ОСОБА_1 та ОСОБА_2

24 жовтня 2019 року ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування на реквізити ТОВ «Юридична компанія «Центр авто виплат поліс», яке діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в сумі 27 302,00 грн. для ОСОБА_3 .

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ч.1,3 ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У відповідності до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1192 ЦК України підстав.

За ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Оцінка аргументів наданих відповідачем щодо відсутності підстав для задоволення позову.

У своєму відзиві на позов відповідач посилається на те, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Але, слід зауважити, що до зазначених правовідносин слід (!!!) застосовувати норми передбачені частиною 2 статті 1188 Цивільного кодексу України, де чітко зазначено, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Також в частині 3 пункту 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що (!!!) коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

При цьому пунктом 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. І жодного іншого застереження чи правого тлумачення вказана правова норма немає.

У зв`язку із чим, відповідач радить позивачу звернутися до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ПАТ «СК «Еталон» для отримання страхового відшкодування відповідно до вимог законодавства України.

Достовірно встановлено, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ Vario 812D», д/н НОМЕР_1 був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», а ОСОБА_4 маючи право розпорядження даним ТЗ керуючи ним створив підвищену небезпеку, що призвело до ДТП 06.08.2018 року.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що саме ОСОБА_4 є винною особою, яка вчинила ДТП 06.08.2018 року, про що також свідчить те, що 28.12.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яку вручено його матері - ОСОБА_18 (з.а.с.34). в діях інших учасників ДТП - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вину у вказаній ДТП не встановлено.

Тобто, єдиною особою, яка є винною у ДТП, що сталась 06.08.2018 року, внаслідок якої загинула ОСОБА_7 є ОСОБА_4 , який керував ТЗ застрахованим в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на момент ДТП.

У свою чергу, зважаючи на доводи відповідача у відзиві, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що шкоди завдано кількома джерелами підвищеної небезпеки та винними є всі учасники ДТП , то і відшкодування має бути розподілено задля відшкодування між всіма у рівних частинах, є необґрунтованими та не приймаються до уваги, так як з матеріалів справи чітко вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки являвся ТЗ під керуванням ОСОБА_4 , з вини якого і сталась ДТП 06.08.2018 року.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Так, відповідно до положень ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

ОСОБА_1 понесені витрати на організацію поховання матері - ОСОБА_7 , на загальну суму 14 420,00 грн., про що свідчить копія товарного чеку №72 від 07.08.2018 року (а.с.22).

Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зважаючи на викладені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що на користь потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню шкода визначена наступним чином.

На користь ОСОБА_1 : моральна шкода - 14 892,00 грн. та відшкодування витрат на поховання - 14 420,00 грн.; на користь ОСОБА_3 : моральна шкода - 14 892,00 грн. та відшкодування на утримання - 67 014,00 грн.; на користь ОСОБА_2 : моральна шкода - 14 892,00 грн. та відшкодування на утримання - 67 014,00 грн., на загальну суму 193 124,00 грн.

Враховуючи, вже здійснені ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» виплат в сумі 64 434,67 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 128 689,33 грн., а також пені відповідно до положень ст..36.5. Закону, в розмірі 31 465,84 грн., відповідно до положень ст.. 625 ЦК України 3% річних в сумі 3 005,68 грн., інфляційні витрати в сумі 1 860,23 грн.

Таким чином, суд всебічно та повно дослідивши обставини справи, надані докази та за своїм власним переконанням приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги належать до задоволення, від оплати судових витрат позивач звільнений в силу п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому із ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 1 650,21 грн.

У задоволенні вимог позову щодо стягнення витрат на правову допомогу суд відмовляє зважаючи на наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст.15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Качмар А.І. були надані наступні документи: попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат (а.с.5); ордер серії ЛВ №171986 від 04.12.2019 року на надання правової допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001513 видане 12.06.2019 року.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Беручи до уваги те, що позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів, які б підтвердили здійснення адвокату Качмар А.І. відповідних оплат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. (платіжні документи про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, тощо), а також те, що в судовому засіданні представник позивача не брав участі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення начебто понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн., а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 22, 23, 1166, 1168, 1187, 1188, 1200 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай (ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_6 , страхове відшкодування в сумі 128 689,33 грн. (сто двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять грн.. 33 коп.).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." ( ЄДРПОУ - 32404600) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_6 , пеню у розмірі 31 465,84 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят п`ять грн.. 84 коп.), три відсотки річних в розмірі 3 005,68 грн. (три тисячі п`ять грн.. 68 коп.), інфляційні втрати у сумі 1 860,23 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят грн.. 23 коп.), а всього разом - 36 331,75 (тридцять шість тисяч триста тридцять одна грн.. 75 копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." ( ЄДРПОУ - 32404600) на користь держави судові витрати в сумі 1 650,21 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят грн.. 21 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2020 року.

Суддя: В.С. Шавула