Справа № 265/8096/19
Провадження № 2/265/463/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Гноєвого С.С.,
за участю секретаря судового засідання Лапоног Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області, -
21 листопада 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи: Служби у справах дітей Волноваської райдержадміністрації Донецької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 19 квітня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У період шлюбу у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У червні 2011 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини. Відповідач забрав свої речі і переїхав проживати до батьків у місто Маріуполь, а вона з сином залишились проживати у місті Волноваха. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 серпня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Крім того, на підставі рішення суду з відповідача ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на її користь на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, починаючи з 06 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. З 06 червня 2011 року по січень 2013 року з відповідача примусово утримували аліменти з заробітної плати, оскільки він був офіційно працевлаштований. З лютого 2013 року і до теперішнього часу відповідач аліменти не платить, у зв`язку з чим заборгованість по аліментам станом на 01 жовтня 2019 року складає 124900, 31 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком від 10.10.2019 року, виданою Лівобережним ВДВС міста Маріуполь. На даний час вона з сином проживає у місті Волноваха. Відповідач ОСОБА_2 з червня 2011 року жодного разу не навідав дитину, не поцікавився станом його здоров`я, розвитку, успіхами у школі, жодного разу не привітав сина зі святами та днями народження, не купував іграшок та одягу. Таким чином, між відповідачем та сином втрачено будь-який зв`язок, оскільки дитина взагалі не пам`ятає батька. На даний час відповідач не працює і не бажає працевлаштовуватись, постійно приховується від виконавчої служби, зникає з дому, щоб уникнути сплати аліментів на утримання сина. Тому, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25 листопада 2019 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в оновленій редакції, а саме в частині заміни третьої особи - Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області
Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мірошнікова-Заглинська О.А. у судове засідання не з`явились, надіславши на адресу суду заяву, в якій просили справу розглянути без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами за адресою його реєстрації, однак конверти були повернуті до суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області у судове засідання не з`явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника опікунської ради.
За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 15 серпня 2011 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 квітня 2008 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.
Згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 02 жовтня 2008 року було зроблено відповідний актовий запис № 845, в графі «батьки» зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки від 31 жовтня 2019 року за № 216, виданої Волноваською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 2 за підписом класного керівника Проскуріної Г.Л. та директора школи Мотіної О.І., ОСОБА_1 , перебуваючи у розлученні з ОСОБА_2 , має дитину, ОСОБА_3 , 2008 року народження. Батько із дитиною не проживає, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та не цікавиться шкільним життям дитини.
Згідно з довідкою, виданою Лікарською амбулаторією міста Волноваха 25 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до дитячої поліклініки Центральної районної лікарні з`являвся завжди лише з мамою, ОСОБА_1 , 1984 року народження. Батько не приймав участі у лікуванні та профілактичних заходах дитини.
Згідно повідомлення опікунської ради Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха від 06 квітня 2020 року за підписом голови І.М . Капран , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в місті Маріуполі, зібрати необхідний пакет документів для прийняття відповідного рішення, опікунська рада Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха не має можливості. Таким чином, неможливо надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Проте згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої дитини, оскільки, як зазначає позивач у позовній заяві та підтверджується відповідними доказами, з червня 2011 року відповідач не проявляє жодного інтересу до життя свого малолітнього сина, не спілкується з дитиною, матеріально та морально не підтримує його, що на думку суду є неприпустимим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення.
Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що батько взагалі не спілкується з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтересу до життя дитини, її внутрішнього світу не виявляє, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Враховуючи, що рішення ухвалено на користь позивача ОСОБА_1 , якою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень, вказаний судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 24 квітня 2020 року.
Суддя: С.С. Гноєвой