Справа № 629/3924/19
Номер провадження 2/629/65/20
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., при секретарі судових засідань- Заводяній О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
Сторони в судове засідання не з`явились. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ч.1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів(ч.1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу(ч. ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України).
Судом встановлено, що 23.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Завадою М.В.(а.с.16). Згідно п.1 вказаного Договору ОСОБА_1 (позикодавець) передала ОСОБА_3 (позичальник) у власність грошові кошти в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, із строком виплати боргу до 23 жовтня 2022 року. Грошова сума, вказана в п. 1 Договору, передана позикодавцем та одержана позичальником до підписання цього договору(п. 3 Договору).
У п. 9 Договору сторони засвідчили, що договір не укладений під впливом обману, насильства, або під впливом тяжкої обставини.
Згідно п.2 Договору позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саме суму грошових коштів(суму позики) в повній сумі зі сплатою належних з неї відсотків за користування грошовими коштами, в строк, передбачений п.1 даного договору, за місцем проживання позикодавця.
Згідно п. 5 Договору за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник зобов`язується сплатити позикодавцеві 20% річних. Відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики, до 23 числа кожного місяця.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалося сторонами, що відсотки за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальником позикодавцеві жодного разу не сплачувалися. Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу по сплаті 20% річних за період з 23.10.2012(дата укладення договору позики) по 29.07.2019(дата звернення з позовом до суду).
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України). Відповідач у відзиві на позовну заяву заявив про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 .
За умовам п. 5 Договору відсотки за користування грошовими коштами позичальник зобов`язався сплачувати позикодавцеві щомісячно, до 23 числа кожного місяця. Таким чином, після першого прострочення платежу за відсотками ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права. Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про захист її цивільного права 29.07.2019 року, відтак ця позовна вимога підлягає задоволенню в межах строку позовної давності, а саме, з 29.07.2016 року по 29.07.2019 року.
В Договорі відсутній будь який графік платежів зі сплати відсотків, який повинен був виконувати позичальник в залежності від курсу іноземної валюти і відсутній порядок здійснення розрахунку із корегуванням розміру відсотків за користування грошовими коштами відповідно до курсу НБУ до іноземної валюти.
Пунктом 6 Договору передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу, несплачені проценти за користування грошовими коштами та 3% річних від простроченої суми позики або сплатити неустойку відповідно до ст. 549 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Таким чином, умовами п.6 Договору та чинним законодавством передбачена відповідальність за несвоєчасне повернення позикодавцю суми позики- 3% річних від простроченої суми позики або сплату неустойки відповідно до ст. 549 ЦК України. Договором визначено строк виконання грошового зобов`язання- до 23.10.2022 року.
Згідно ч.1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Отже за своєю правовою природою проценти є винагородою за користування чужими грошовими коштами.
Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто у межах строку кредитування боржник має сплачувати проценти, розмір яких встановлено договором, а в разі подальшого неправомірного користування поза межами строку кредитування - 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 28.03.2018 року, справа № 444/9519/12.
Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у Постанові від 04 жовтня 2019 року у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 915/880/18.
Пунктом 7 Договору передбачено, що в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику, згідно визначеного в п. 1 цього договору строку, а також при порушенні позичальником умов сплати процентів позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України.
Девальвація-це зниження курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют або міжнародних розрахункових одиниць. Девальвація відображає зниження купівельної спроможності національної валюти щодо іноземних валют
Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 256,257, 536, 625, 1046-1048, 1050 ЦК України, суд-
Позовні вимоги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 сплачену суму судового збору 3002(три тисячі дві) гривень 06 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик