Провадження №: 2/755/1071/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача про застосування до представника позивача заходу процесуального примусу в межах розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представники позивача та відповідача в підготовче засідання не з`явились, підстави з яких суд дійшов висновку про можливість продовження проведення підготовчого засідання у справі викладені в ухвалі суду від 17.04.2020 року стосовно вирішення клопотання представника відповідача від 16.09.2019 року про витребування доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у змісті якого також міститься заява сторони відповідача про застосування до представника позивача заходу процесуального примусу. Так, представник відповідача просить суд визнати дії представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Балашова О.В. з подачі необґрунтованого та безпідставного позову з замовчуванням дійсних обставин справи зловживанням процесуальними правами та притягнути останнього до відповідальності, постановивши ухвалу про стягнення з нього в дохід державного бюджету штрафу в сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вимоги заяви мотивовано тим, що відповідач придбала за кредитні кошти автомобіль, однак з середини літа 2009 року фінансовий стан відповідача погіршився і на пропозицію представників банку відповідач передала автомобіль в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитом. Представники банку запевнили, що після передачі автомобіля жодна заборгованість відсутня. З того моменту банк дійсно не пред`являв жодних претензій, аж до подачі відповідного позову. На думку сторони відповідача, представник позивача адвокат Балашов О.В. фактично допускає свідоме зловживання процесуальними правами, намагаючись завдати матеріальної та моральної шкоди відповідачу, безпідставно стягнувши з неї кошти за позовом, який по своїй процесуальній суті в розумінні фактичних обставин справи і положень ст. 44 ЦПК України є безпідставним за відсутністю предмета спору.

Вивчивши зміст заяви та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За змістом ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

При цьому, відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На даний час суд не вбачає зі сторони представника позивача адвоката Балашова О.В. зловживань своїми процесуальними правами, оскільки подання позовної заяви до суду є правом особи, яка вважає свої права порушеними. При цьому, чи є такі права порушеними суд вирішує при розгляді справи та ухваленні рішення за результатами такого розгляду.

Не дивлячись на посилання представника відповідача, предмет спору об`єктивно існує, адже сторона позивача від свого позову не відмовляється та у відповіді на відзив вказує, що коштів від реалізації предмету застави виявились недостатньо для погашення заборгованості в повному розмірі.

Дійсні ж обставини справи стосовно наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором мають бути встановлені в судовому засіданні на підставі доказів поданих сторонами у підтвердження своїх вимог або заперечень.

При цьому, навіть рішення суду про відмову у задоволенні позову не є безумовною підставою для застосування заходів процесуального примусу, адже в такому випадку має бути доведено свідоме подання безпідставного/штучного позову або позову за відсутності предмету спору. Наявність помилок учасника справи у нормах матеріального або процесуального права, відсутність належних та достатніх доказів на обґрунтування своєї позиції не є підставою для застосування заходів процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148, 261, 353-355 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника відповідача про застосування до представника позивача заходу процесуального примусу в межах розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.04.2020 року.

Суддя -