Справа №519/321/20
У Х В А Л А

22.04.20 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Южного міського суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, за участю третьої особи Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої позивач просить забезпечити позов, встановивши обов`язок ОСОБА_2 вчинити певні дії, а саме негайно повернути малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її проживання з моменту її народження у квартирі АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, згідно поданого ОСОБА_1 позову, позовними вимогами є відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову шляхом встановивши обов`язок ОСОБА_2 вчинити певні дії, а саме негайно повернути малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її проживання з моменту її народження у квартирі АДРЕСА_1 фактично є тотожним частині позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен зазначити в ухвалі достатні підстави, що дозволяють вважати, що відповідач або інші особи є порушником права позивача, при цьому слід керуватися суттю позовних вимог. Ухвала не повинна містити висновки по суті спору, що виник або виникне, і наперед визначати рішення у справі.

Окремо слід зазначити, що забезпечення позову в спосіб, визначений заявником є фактично висновком по суті спору, що може виникнути між сторонами та наперед визначити рішення у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на викладене вище, обраний спосіб забезпечення позову, характер позовних вимог, вимоги діючого законодавства на даний час, суд вважає, що підстав для задоволення заяви немає.

Керуючись ст.ст.149,153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська