Справа № 467/1274/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

присяжних Лаврик Л.І., Доротюк А.П.

за участю секретарів судового засідання Андросової А.В., Сіваченко Ю.І.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

заінтересованої особи - ОСОБА_3

представника заінтересованої особи - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Арбузинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) ( Арбузинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області), Благодатненська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги заявника та доводи на їх обґрунтування

Звертаючись із вказаною заявою до суду, заявник посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_4 , яка за життя була опікуном свого хворого на психічні розлади сина ОСОБА_5 .

Після цього вона, придбавши ОСОБА_5 будинок с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, доглядала за ним, однак, у 2009 році він повідомив, що найнявся на роботу по випасу худоби, зібрав свої речі та зник з місця проживання.

Оскільки з 2009 року про ОСОБА_5 немає ніяких відомостей і його місцеперебування невідоме, у той час як він самостійно не взмозі про себе піклуватись через постійне загострення психічної хвороби, заявник просила суд оголосити його померлим з метою прийняття спадщини, яка залишилась після його смерті та смерті його матері.

Процесуальні дії у справі

Провадження за цією вимогою було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2018 року.

Ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2018 року, від 11 лютого 2019 року, від 28 лютого 2019 року, від 19 березня 2019 року, від 05 червня 2019 року, від 13 серпня 2019 року, від 17 січня 2020 року в рамках цивільної справи витребувано докази.

Ухвалами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2019 року за клопотання представника заявника викликано для допиту в суді свідків та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду було залишене без задоволення.

Ухвалою цього ж суду від 05 червня 2019 року у порядку ч.2 ст. 307 ЦПК України зобов`язано орган опіки та піклування Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області встановити опіку над майном ОСОБА_5 .

Ухвалою від 14 лютого 2020 року за клопотанням заінтересованої особи до суду викликано для допиту свідка.

Позиція учасників справи та їхнє вступне слово

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 висунуту у заяві вимогу підтримала та пояснила суду, що ОСОБА_5 доводиться їй племінником, сином її покійної сестри ОСОБА_4 .

Вони проживали в АДРЕСА_1 . Але після того, як сестра та двоє її дітей померли, ОСОБА_5 залишився проживати один.

Оскільки за молодого віку він отримав травму від побиття, після чого йому було зроблено операцію, то з того часу хворів на психічне захворювання і часто поводив себе неадекватно, особливо через вжиття спиртних напоїв.

Коли одного разу вона викликала поліцію через агресивну поведінку ОСОБА_5 , то його забрали на лікування спочатку до Арбузинської ЦРЛ, а потім й до м. Миколаєва.

Коли він повернувся з лікування, то проживав в будинку по АДРЕСА_1 , який вона йому придбала, так як той, де він проживав раніше зруйнувався.

Через деякий час, точно заявник не пам`ятає, від товаришів ОСОБА_5 їй стало відомо, що він разом із іншими односельчанами поїхав на заробітки в інший населений пункт.

Житель с. Благодатне ОСОБА_7 , який їздив із ОСОБА_5 на заробітки, їй сказав, їх привезли в с. Олександрівку Вознесенського району Миколаївської області аби пасти худобу, але він відмовився і повернувся додому, а ОСОБА_5 залишився.

Приблизно через три роки вона з донькою звернулась до поліції, слідчий їх опитував, проте, місцеперебування ОСОБА_5 до цього часу невідоме.

Заявник, крім цього, вказала на те, що ОСОБА_5 володів земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка наразі перебуває в оренді у ОСОБА_3 .

За життя її сестра ОСОБА_4 казала, що уклала із ОСОБА_3 договір щодо земельної ділянки, за що останній дав їй дві тисячі доларів. Однак, яка саме то була угода і на що сестра витратила гроші заявник не знає.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, що викладені у мотивувальній частині письмового звернення, просив її задовольнити та пояснив, що ОСОБА_5 доводиться заявнику племінником. Оскільки після його смерті та після смерті його матері ОСОБА_4 залишилась спадщина, у тому числі, й земельна ділянка, яка наразі перебуває в оренді заінтересованої особи ОСОБА_3 , то заявник, аби мати змогу її оформити, й звернулась до суду із вказаною заявою.

Зокрема, представник вказав, що будь - яких відомостей про ОСОБА_5 з 2009 року немає, а з огляду на його хворобу він самостійно піклуватись про себе не міг.

Тому враховуючи тривалий час його відсутності за місцем проживання, є достатні підстави вважати його померлим.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в суді пояснив, що у 2004 році ОСОБА_4 запропонувала до його тещі ОСОБА_8 аби остання купила належну її сину ОСОБА_5 земельну ділянку, оскільки їй потрібні були кошти на будинок.

Після того, як теща повідомила йому це, він вирішив купити у ОСОБА_4 земельну ділянку. Задля цього усі разом поїхали до нотаріуса, де ОСОБА_5 в присутності своєї матері склав на його ім`я заповіт, а він, у свою чергу, передав ОСОБА_4 25 000,00 гривень.

Через деякий час ОСОБА_4 померла, проте, новий будинок так і не придбала, а тому після її смерті ОСОБА_5 залишився проживати сам.

Дещо пізніше стало відомо, що ОСОБА_5 виїхав з односельчанами на заробітки, але один із них повернувся в село.

У 2013 році він звернувся до суду із заявою про оголошення його померлим, проте, свідок ОСОБА_9 , яка доводиться заявнику донькою, дала суду показання, що ОСОБА_5 живий.

Потім він, звернувшись до поліції із заявою про розшук ОСОБА_5 , повторно звернувся до суду з метою оголосити його померлим, однак, в селі в цей час подейкували, що ОСОБА_5 живий, а тому він залишив свою заяву без розгляду.

Заінтересована особа також додав, що ОСОБА_5 знає давно, ніякого захворювання у нього немає, він час від часу вживав алкогольні напої, але дуже рідко.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_10 пояснила суду, що кримінальну справу щодо розшуку ОСОБА_5 було порушено лише 16 березня 2018 року за заявою ОСОБА_3 .

Крім цього, він звертівся до поліції ще у 2009 та у 2012 роках, проте, ніяких розшукових заходів вжито не було.

При цьому, як вказала представник, ОСОБА_5 з 2009 року перебував на лікуванні в інтернаті, однак, заявник вказує, що він виїхав на роботу. Знаючи коли і з ким ОСОБА_5 найнявся на роботу, заявник не вжила ніяких заходів щодо його розшуку.

З цих підстав представник просила у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Представники заінтересованих осіб - Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області в судове засідання не з`явились, про їх дату, час і місце повідомлялись належно, направили до суду заяви, якими просили розглядати справу за їх відсутності.

Зокрема, представник Арбузинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) паралельно висловила позицію щодо відсутності заперечень проти задоволення заяви, а при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду.

Аналогічну позицію зайняв і представник заінтересованої особи - Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

Мотиви суду

У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши надані ними докази, оцінивши їх з точки зору належності , допустимості і достовірності, а також достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись законом, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Свідки, будучи допитаними у порядку ст.230 ЦПК України, кожен окремо, дали в суді такі показання.

Так, свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_5 доводиться їй двоюрідним братом. Коли його мати ОСОБА_4 померла, то він деякий час лікувався в психіатричній лікарні в м. Миколаєві. Після того як повернувся, то в цей час з місць позбавлення волі звільнився його товариш ОСОБА_12 , із яким ОСОБА_5 почав вживати спиртні напої та вчиняти крадіжки.

Через деякий час ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 виїхали на роботу за межі села, однак, пізніше ОСОБА_12 повернувся. Вони із матерію мали намір розпитати його стосовно того, де знаходиться ОСОБА_5 , однак, через незначний проміжок часу його збила машина.

Приблизно через три - чотири роки після того, як ОСОБА_5 зник вона звернулась до поліції аби розшукати його.

За життя ОСОБА_5 не хворів, але після його побиття працівниками міліції у нього розпочалось запалення вуха, а після проведеної операції він став інвалідом ІІІ групи.

Коли він був тверезий, то розумів, що робить, але в стані алкогольного сп`яніння поводив себе агресивно і часто кричав, що усіх повбиває. Зокрема, бив свою матір ОСОБА_4 .

Оскільки він три чи чотири рази лікувався в психіатричних лікарнях, то вони з матір`ю ОСОБА_1 здійснювали його пошуки у психіатричних закладах, але їм сказали, що його там немає.

Оскільки раніше не було випадків, щоб ОСОБА_5 залишав домівку та відлучався за межі села, то свідок, вважає, що він на цей час вже не живий, ураховуючи й те, що вона востаннє бачила його більше десяти років тому.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що ОСОБА_5 доводиться йому двоюрідним братом. ОСОБА_5 проживав в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, спочатку із своєю матір`ю ОСОБА_4 , а після її смерті - сам.

Наразі свідок в селі Благодатне не проживає, але приїздить туди один - два рази на рік.

Йому відомо, що ОСОБА_5 виїхав на заробітки і не повернувся, у той час, як він особисто бачив його близько дванадцяти років тому.

Свідок ОСОБА_15 показала, що проживає в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області з 1975 року. Вона знає сім`ю ОСОБА_4 , а також його тітку ОСОБА_1 .

Свідку відомо, що ОСОБА_5 хворів через отримані травми, а тому коли перебував в стані алкогольного сп`яніння, то поводив себе агресивно. У тверезому стані деякі його вчинки також були дивними.

Коли померла мати ОСОБА_5 , то ОСОБА_1 взяла його до себе, але через його поведінку з ним було вкрай важно спільно проживати, а тому вона придбала йому будинок.

Де наразі ОСОБА_5 свідок не знає, їй відомо, що його хтось забрав на заробітки, але хто і куди їй невідомо. Особисто вона востаннє бачила ОСОБА_5 близько 13 - 15 років тому.

Свідок ОСОБА_17 дала аналогічні за своєю суттю показання, зокрема, вказала, що ОСОБА_5 зник близько 13 - 15 років тому, коли поїхав на заробітки.

Свідок додала, що її здивувала та обставина, що ОСОБА_5 влаштувався на роботу, оскільки він не міг самостійно добратись з м. Миколаєва, де декілька разів лікувався, боявся перейти через трасу без супроводу.

Після смерті матері він проживав сам, але як вживав алкогольні напої, то поводив себе вкрай неадекватно.

Свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що востаннє бачив ОСОБА_5 років вісім тому, але скільки точно не пам`ятає.

Одного разу в с. Благодатне приїхала машина і чоловік циганської чи молдавської зовнішності запропонував жителям села, у тому числі йому й ОСОБА_5 , роботу на будівництві в м. Києві. Коли вони погодились, то чоловік, прізвища та ім`я якого він не знає, відвіз їх в с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, сказавши, що треба буде випасати худобу. Оскільки він не був згодний на таку роботу, то пішки повернувся додому в с. Благодатне, а ОСОБА_5 залишився в с. Олександрівка, так як був згодний на це.

З тих пір він ОСОБА_5 не бачив, але приблизно років вісім тому до нього приходив слідчий, запитував про ОСОБА_5 і показував фото, на якому був зображений труп. Однак він чітко не впізнав у ньому ОСОБА_5 .

Крім цього, дослідивши письмові докази і піддавши аналізу усі наявні відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення порушеного заявником питання, суд установив наступне.

Зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та фактично проживав по АДРЕСА_1 .

З 22 березня 1994 року і довічно ОСОБА_5 було установлено ІІІ групу інвалідності.

А 27 травня 1996 року рішенням виконавчого комітету Благодатненської сільської ради народних депутатів Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_4 було визнано опікуном над її хворим сином ОСОБА_5

У 2006-2007 роках ОСОБА_5 , маючи захворювання, пов`язане із абсцесом скроневої долі мозку, проходив лікування у Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2.

Із пояснень заявника та показань свідків у сукупності установлено, що після смерті матері ОСОБА_5 проживав один і через деякий час разом із односельчанами виїхав на роботу з випасу худоби до с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області.

Після чого відомості про його місцеперебування та/або місцезнаходження у місці його постійного проживання відсутні.

10 квітня 2009 року донька заявника ОСОБА_11 звернулась до Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області із заявою про те, що з травня 2007 року втратила зв`язок із ОСОБА_5 , який виїхав на роботу.

Однак постановою начальника СКР Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області від 18 квітня 2009 року у порушенні кримінальної справи було відмовлено через неустановленість місцязнаходження ОСОБА_5 .

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим, оскільки відомостей про останнього із травня 2007 року немає і місце його знаходження із цього часу невідоме.

При цьому, ОСОБА_3 посилався на наявність довіреності, якою ОСОБА_5 уповноважив його користуватись і розпоряджатись належною йому земельною часткою (паєм) та на наявність заповіту, яким ОСОБА_5 заповів йому право на цю земельну частку.

Зокрема, матеріали справи № 1401/1112/12 містять відомості про те, що на підставі довіреності, посвідченої призваним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчук С.А. 24 червня 2004 року, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 користуватися та розпоряджатися належною йому згідно Сертифікату РН №671824, що був виданий Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 лютого 2004 року, правом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Благодатненське», розміром 5,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі на місцевості.

Заявою від 24 червня 2004 року ОСОБА_5 зобов`язався укласти договір купівлі продажу права на цю земельну частку (пай) після 01 січня 2005 року, а відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчук С.А. 07 грудня 2004 року ОСОБА_5 заповів право на неї ОСОБА_3 .

Між тим, 07 березня 2007 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Арбузинської районної державної адміністрації від 21 лютого 2007 року №90, площею 8,09 га, розташовану в межах Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, матеріали цивільної цієї справи містять відомості про те, що ОСОБА_5 , з урахуванням уточнення Благодатненської сільської ради Арбьузинського району Миколаївської області у листі №201 від 17 вересня 2012 року, по липень 2012 року проживав в с. Благодатне Арбузинсьокого району Миколаївської області і з цього часу виїхав на заробітки, житловий будинок, який належав його матері, не зберігся, присадибна ділянка не приватизована і не використовується, а сам ОСОБА_5 сільською радою не розшукується.

Водночас, із акту від 21 вересня 2012 року обстеження житлового будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , слідує, що у липні 2007 року ОСОБА_5 виїхав на заробітки в невідомому напрямку і на даний час його місцезнаходження невідоме. Житловий будинок занедбаний та зруйнований і непридатний для проживання.

Однак, ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2012 року заяву ОСОБА_3 про оголошення ОСОБА_5 померлим було залишено без розгляду.

Вдруге ОСОБА_3 звернувся до суду із аналогічною заявою 16 лютого 2013 року, але її було повернуто заявнику 12 березня 2012 року, про що постановлено ухвалу.

06 березня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою проте, що починаючи з 2007 року місцеперебування ОСОБА_5 , мешканця с. Благодатне, невідоме.

Відомості за цією заявою були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань цього ж дня за №0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та заведено оперативно - розшукову справу № 0518-003, у рамках якої ОСОБА_5 оголошено у державний розшук, як безвісно зниклу особу.

В ході досудового розслідування було учинено ряд слідчих дій, зокрема, допитано свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Так, свідок ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження підтвердила, що востаннє бачила ОСОБА_5 у 2007 - 2008 роках, тобто з того часу, як він виїхав на заробітки.

Свідок ОСОБА_7 повідомив обставини, за яких він та ОСОБА_5 виїхали до с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області на заробітки, однак, він повернувся, а ОСОБА_5 залишився.

Ці показання свідка ОСОБА_7 за своєю суттю збігаються зі тими, що надані ним в судовому засіданні, і вказують на час та обставини, за яких ОСОБА_5 залишив місце свого постійного проживання.

Крім того, в ході досудового слідства було зроблено ряд запитів, із відповідей на які слідує, що ОСОБА_5 перебував на «Д» обліку у лікаря - психіатра Арбузинської ЦРЛ з діагнозом «Помірна розумова відсталість, судомний синдром» та знятий з обліку у першому кварталі 2009 року у зв`язку із оформленням до психо - неврологічного інтернату ( а.с. 107, том 1), проте, в інтернатних установах він не перебував ( а.с. 105, том 1); 08 грудня 1995 року ОСОБА_5 був засуджений Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140 КК України із застосуванням примусових заходів медичного характеру з поміщенням до психіатричну лікарню посиленого нагляду, у той час, як іншими даними ОСК МВС України станом на 23 лютого 2018 року не володіє ( а.с. 109, том 1).

Однак, станом на 14 січня 2019 року установити місце перебування ОСОБА_5 проведеними розшуковими заходами не представилось можливим ( а.с. 112)

16 травня 2018 року ОСОБА_3 втретє звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_5 померлим, однак, вона була залишена без розгляду ухвалю Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року за його ж заявою.

Втім, матеріали справи №467/512/18 містять дані стосовно того, що у липні 2007 року ОСОБА_5 виїхав на заробітки, його тітка ОСОБА_1 за допомогою задля його розшуку до Благодатненської сільської ради не зверталась, а розпорядним майна ОСОБА_5 є ОСОБА_3 ( а.с. 7); за період з 14 грудня 2006 року по 10 квітня 2007 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 2 з подальшим оформленням до психіатричного інтернату ( а.с. 53); на обліку в Управлінні соціального захисту населення Арбузинської РДА Миколаївської області ОСОБА_5 не перебуває і за державними допомогами не звертався ( а.с.71), а рішення про встановлення над ним опіки за час його проживання на території сільської ради не приймалось ( а.с. 73).

Крім того, інформація про доходи ОСОБА_5 за період з 2007 року по 2016 рік відсутня ( а.с. 81).

У рамках же цього цивільного провадження судом було установлено, що наявності актових записів про народження дітей, шлюб та розірвання шлюбу Арбузинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_5 по території відділу виявлено не було, а з липня 2007 року по теперішній час ОСОБА_5 на території Благодатненської сільської ради не проживає і його місце перебування сільській раді не відоме ( а.с. 143, 144, том 1); житловий будинок ОСОБА_5 , розташований по АДРЕСА_2 зруйнований, подвір`я занедбане, присадибна ділянка не приватизована, зареєстрованих осіб за адресою будинку немає, так само, як і осіб, у володіння яких перебуває майно ОСОБА_5 (а.с. 165, 171 Том1); станом на 25 березня 2019 року розшукові заходи відносно ОСОБА_5 , ужиті Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, результату не дали ( а.с. 193, том 1) і тривали станом на 15 липня 2019 року (а.с. 29, том 2); за період з 01 січня 2009 року по 15 серпня 2019 року ОСОБА_5 , як отримувач різних видів державних допомог та житлових субсидій, на обліку в Управлінні соціального захисту населення Арбузинської РДА Миколаївської області не перебував (а.с. 53, Том 2); учасником виконавчих проваджень, що здійснюються на території Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_5 не являється ( а.с.55, том 2); відомості про доходи ОСОБА_5 за період з І кварталу 2009 року по ІІ квартал 2019 року відсутні ( а.с. 59, том 2); до травня 207 року ОСОБА_5 отримував пенсію по інвалідності, однак, за період з червня по грудень 2007 року пенсія ним не отримувалась, через що пенсійні виплати повертались на рахунок Пенсійного форду, а з 01 січня 2008 року особовий рахунок ОСОБА_5 закрито і з цього часу він за поновленням виплат він не звертався, інформація про страхувальників (роботодавців), які б звітували про нарахування ОСОБА_5 заробітної плати та відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2019 року відсутня ( а.с. 60, Том 2); ОСОБА_5 не документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон і з приводу оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання до Арбузинського РС УДАМ не звертався ( а.с. 70, Том 2).

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій

техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

На відміну від факту смерті особи який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

У даному випадку має місце звернення заявника про оголошення її племінника ОСОБА_5 померлим із посиланням на відсутність відомостей про місце його перебування за місцем постійного проживання протягом більш ніж понад три роки.

Але за наслідками розгляду справи, шляхом дослідження й оцінки обсягу наявних у провадженні доказів, у тому числі й пояснень заінтересованих осіб, суд може констатувати факт відсутності відомостей про ОСОБА_5 у місці його постійного проживання протягом більш ніж три роки, принаймні, із середини 2007 року.

На цей факт однозначно вказують відомості, надані Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області, які, у свою чергу, кореспондуються із показаннями свідків - односельчан і родичів ОСОБА_5 , суть яких, у цілому, зводиться до того, що кожен із свідків не бачив ОСОБА_5 і не мав про нього ніякої інформації, принаймні, останні десять років.

А це у сукупності із даними про те, що ОСОБА_5 не отримував будь - яких доходів, у тому числі, й належних йому пенсійних виплат, не має закордонного паспорта і не перебуває на обліках органів соціального захисту і Пенсійного фонду України, а також з огляду на наявність у нього психічного захворювання, яке здатне впливати на його поведінку, зокрема, в побуті та соціумі, дає достатні підстави для застосування норми ч.1 ст. 46 ЦК України, і, відповідно, оголошення його померлим.

Матеріали спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_18 , є неналежними доказами у контексті порушеного заявником питання, так як вони не містять інформацію щодо обставин, які належить установити, як то, стосовно відомостей про ОСОБА_5 у місці його постійного проживання.

Проте, вони ( матеріали спадкової справи) вказують на те, що ОСОБА_1 може бути спадкоємцем ОСОБА_5 за передумов, що визначені законом.

При цьому, суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи щодо того, що заявник не вживала заходів до пошуку ОСОБА_5 , так як суд виходить із установленості факту відсутності відомостей про нього протягом більш ніж три роки, у той час, як наявність умов застосування процедури оголошення фізичної померлою закон не пов`язує із будь - якими діями заявника, а так само і з фактом наявності кримінального провадження, яке здійснюється органом Національної поліції.

Інакше кажучи факт того, що заявник не здійснювала заходів щодо пошуку ОСОБА_5 не має правового значення для оголошення його померлим. Крім цього доводи представника у цій частині не зовсім відповідають дійсності.

Аналогічно суд розцінює пояснення ОСОБА_3 про наявність чуток щодо того, що ОСОБА_5 живий, оскільки їх джерелом не є належні, допустимі і достовірні докази у розумінні положень ст.ст.77-79 ЦПК України.

Крім цього, в ході розгляду заяви, незважаючи на твердження заявника про намір оспорити заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , суд не установив дійсність спору про право, оскільки останній в силу ч.1,2 ст. 1220 ЦК України не може мати місце за установлених обставин.

Так, згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

А часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ( ч.2 ст. 1220 ЦК України).

У свою чергу, за правилом, установленим ч.3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно, допоки судове рішення, яким фізичну особу оголошено померлою, не набере законної сили у порядку ст. 273 ЦПК України, то спір про право, у тому числі й на спадщину, апріорі, не може існувати, оскільки особа вважається живою.

Також це виключає можливість розгляду вимоги про оголошення фізичної особи померлою у порядку позовного провадження одночасно із вимогою, яка направлена на оспорювання заповіту.

Крім цього, це судове рішення створює правові наслідки для заявника, як спадкоємця майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позаяк, суд установив наявність у нього майна, яке може входити у спадкову масу.

Тому у світлі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву ОСОБА_1 та оголосити ОСОБА_5 померлим із часу набрання цим рішенням законної сили.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження, як має місце у даному випадку, судові витрати заявнику не відшкодовуються.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 305, 308 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_5 померлим - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, - померлим.

Днем смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області - вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Роз`яснити, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 щодо строку апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.В. Явіца

Присяжні Л.І. Лаврик

А.П. Доротюк