провадження № 4-с/752/176/20
УХВАЛА

09.04.2020 рокусуддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Цтібор І.І., начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю, що останню слід залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 КПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Пунктом 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зважаючи на те, що нормами Цивільного процесуального кодексу України не врегульовано вимоги щодо оформлення скарги та не визначено переліку документів, що до неї додаються, вважаю за можливе застосувати до даних відносин вимоги ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України, в скарзі має бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення вказаної норми заявником не зазначено усіх сторін виконавчого провадження, зокрема, відомості про боржника, а також скарга не містить: номер та серії паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) скаржника, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві, який, на думку скаржника, прийняв протиправні та незаконні рішення та дії.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві (скарзі) має бути зазначено виклад обставин, якими позивач (скаржник) обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

З дослідженої скарги та доданих до неї документів вбачається, що скаржник просить суд, зокрема, визнати протиправною постанову державного виконавця про повернення без прийняття до виконання виконавчого документу, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/11084/19, визнати протиправним повідомлення державного виконавця про повернення без прийняття до виконання виконавчого документу, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/11084/19, не зазначаючи дат їх винесення державним виконавцем.

Крім того, до скарги було долучено лише копію повідомлення державного виконавця від 02.03.2020 року, а копію постанови, яка на думку скаржника, є протиправною та підлягає скасуванню, - долучено не було.

Також скаржником до скарги було додано лише копії скарги для інших учасників справи, однак, додатки до неї для вказаних осіб долучено не було.

Також варто звернути увагу на те, що положеннями статті 95 ЦПК України закріплено зміст поняття письмових доказів, що застосовується у розумінні цивільного процесу. Так, частиною першою вказаної статті зазначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, одночасно підтверджуючи достовірність наданої копії доказу.

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Разом з тим, додатки до скарги - копії документів не містять підпису із зазначенням дати засвідчення скаржника. Копії мають бути належної якості, щоб на них можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, а поля документа не були порушені.

З доданих до скарги додатків вбачається, що жоден з поданих документів не відповідає вимогам засвідчення копій: не містять підписів, дати посвідчення.

Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, до скарги не додано підтвердження того, що скаржником більше не подано іншої скарги до цих же суб`єктів оскарження, з тим самим предметом та з цих самих підстав.

Окремо варто відзначити про те, що текст скарги надруковано на аркушах без достатніх відступів полів з обох сторін, що в подальшому унеможливить формування (підшивання) судової справи у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (зі змінами), а також текст на аркушах по лівому та правому полях виходить за їх межі, відсутній друк останніх букв в останніх словах в рядку, що робить ускладненим прочитання тексту скарги вцілому.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, а тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги те, що за виявлених недоліків скарга не може бути прийнята судом до провадження, а тому, останню, слід залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення зазначених недоліків, а саме: подати до суду скаргу із додержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього ЦПК України, вказавши у скарзі всі сторони виконавчого провадження, повні дані скаржника, та суб`єктів оскарження, долучивши до скарги докази на підтвердженні всіх пред`явлених вимог, та копії належним чином засвідчених всіх додатків до неї у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб, додавши підтвердження того, що скаржником більше не подано іншої скарги до цих же суб`єктів оскарження, з тим самим предметом та з цих самих підстав.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 175, 185, 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві, - залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Запропонувати скаржнику подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду скаргу у відповідності до правил ст.ст. 175-177 ЦПК України, із врахуванням недоліків, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання вказаних недоліків, дана скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Копію ухвали направити скаржнику для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко