Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 520/14331/16-ц

провадження № 61-21932св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Наталія Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року у складі судді Куриленко О. М. та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 01 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу

Фадєєва Н. О., про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

19 березня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 26 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 01 лютого 2018 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2018 року поновлено представнику

ОСОБА_1 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року; відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи № 520/14331/16-ц із Київського районного суду м. Одеси; надано учасникам справи строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 , який є позивачем у справі, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 28 грудня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року касаційне провадження у справі № 520/14331/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Н. О., про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року зупинено до вирішення питання про залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1

Листом Приморська державна нотаріальна контора в м. Одеса від 02 квітня 2019 року № 503/01-16 повідомила, що виконати запит щодо отримання інформації по спадковій справі померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 неможливо, оскільки

з 08 жовтня 2018 року Першу одеську державну нотаріальну контору наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2017 року ліквідовано, а нотаріальні документи здано до Одеського державного нотаріального архіву. Крім того, повідомлено, що отримати інформацію зі Спадкового реєстру можливо у будь-якій державній нотаріальній конторі м. Києва за відповідним запитом.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2020 року витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводилась спадкова справа щодо спадкового майна померлого ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), і у разі, якщо заводилась, - надіслати на адресу суду засвідчену копію спадкової справи.

Листом від 03 березня 2020 року № 700/01-21 Київський державний нотаріальний архів повідомив про те, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03 березня 2020 року № 59676906, виданої Київським державним нотаріальним архівом, у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року поновлено касаційне провадження у справі № 520/14331/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Н. О., про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 01 лютого 2018 року.

За приписами статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

За отриманою на запит Верховного Суду інформацією, спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

До Верховного Суду також не надходила інформація про те, що орган місцевого самоврядування звернувся до суду із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_1 відумерлою.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За змістом частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною третьою наведеної статті передбачено, що якщо суд першої або апеляційної інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони в спірних правовідносинах, що не допускають правонаступництва, після ухвалення рішення не може бути підставою для застосування положення частини першої цієї статті.

Встановивши, що позивач - ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на стадії касаційного перегляду справи, тобто після набрання 01 лютого 2018 року оскаржуваним рішення законної сили, а інформація про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 чи подання заяви про визнання спадщини відумерлою у Верховного Суду відсутня, тому відсутні підстави для залучення правонаступників у цій справі.

Відсутність правонаступників заявника на стадії касаційного перегляду справи, з урахуванням положень частини третьої статті 414 ЦПК України, зобов`язує суд касаційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, оскільки процесуальні наслідки смерті фізичної особи - сторони в спірних правовідносинах, за відсутності правонаступництва, після ухвалення рішення, залежать від того, чи відповідає оскаржуване рішення критерію законності та обґрунтованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень, виходячи із доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою і другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам закону та в силу цього є нікчемним, оскільки його складено письмово, підписано заповідачем та посвідчений нотаріусом.

Отже, в оскаржуваному заповіті відображено волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном, а саме залишення належного йому майна своїй падчерці. На підтвердження недійсності заповіту позивач належних та допустимих доказів не надав. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачу не роз`яснювалися його права щодо призначення експертиз, спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що позивачу у суді першої інстанції роз`яснювалися його права, проте останній таким правом не скористався та таких клопотань чи заяв не подавав, а отже, судом першої інстанції не порушено норм процесуального права.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Частиною третьою статті 414 ЦПК України встановлено, що якщо суд першої або апеляційної інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони в спірних правовідносинах, що не допускають правонаступництва, після ухвалення рішення не може бути підставою для застосування положення частини першої цієї статті.

Отже, оскільки оскаржувані рішення відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а смерть позивача настала після їх ухвалення, на стадії касаційного перегляду справи, відповідно це не може бути підставою для скасування оскаржуваних рішень.

За відсутності однієї із сторін цивільного процесу, а саме заявника, а також відсутності спадкоємців заявника та відомостей про визнання спадщини відумерлою, тобто відсутністю правонаступника, Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перегляд справи у касаційному порядку, відповідно касаційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 26 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 01 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фадєєва Наталія Олександрівна, про визнання заповіту недійсним - закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик