ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/773/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/1058/19 Категорія: Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Новікова О.М., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року, ухваленого в складі судді Черненко В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повний текст рішення виготовлений 21 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписала заяву № б/н від 04 червня 2007 року та отримала кредит в розмірі 12000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач умови договору не виконувала, внаслідок чого станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість у розмірі 24135 гривень 40 копійок, яка складається з наступного:

- 10717 гривень 45 копійок заборгованість за тілом кредиту;

- 5218 гривень 23 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 6063 гривень 05 копійок нарахована пеня за прострочене зобовязання;

- 749 гривень 27 копійок нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень;

- 250 гривень штраф ( фіксована частина)

- 1137 гривень 40 копійок - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 24135 гривень 40 копійок за кредитним договором №б/н від 04 червня 2007 року та судові витрати в розмірі 1921 гривна.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах позовної заяви відсутні докази укладення між сторонами кредитного договору, які б вказували на факт отримання відповідачем кредитної картки та підтверджували дату її отримання. Додана до позову заява позивача є нечитабельною та з неї не вбачається яка особа її заповняла, підписувала та на які умови банку погоджувалась. Тобто з вказаної заяви не вбачається, що її підписувала саме відповідач. Позивач взагалі не підтвердив доказами, що договір між банком та клієнтом був укладений.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем була надана до суду копія анкети-заяви з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також з неї вбачається, що відповідач була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку і погодився з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та правилами складає між ним та банком кредитний договір. Вказує, що відповідач при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В позовній заяві банк зазначав, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернулась до Банку у зв?язку з чим підписала заяву № б/н від 04 червня 2007 року та отримала кредит в розмірі 12000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказану заяву банк вважає доказом того, що договір був укладений.

Суд першої інстанції зазначив, що копія заяви, доданої банком, є нечитабельною. В ухвалі про відкриття провадження від 07 жовтня 2019 року судом було зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати суду читабельні копії документів, а саме: розрахунок заборгованості станом на 15 серпня 2019 року; заяву про отримання кредиту та копію паспорта відповідача (а.с. 48). Вказані вимоги позивачем виконані не були.

Також, до кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщенні на сайті: https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до наданих банком розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15 серпня 2019 року становить 24135 гривень 40 копійок та складається з наступного:

- 10717 гривень 45 копійок заборгованість за тілом кредиту;

- 5218 гривень 23 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 6063 гривень 05 копійок нарахована пеня за прострочене зобовязання;

- 749 гривень 27 копійок нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень;

- 250 гривень штраф ( фіксована частина)

- 1137 гривень 40 копійок - штраф (процентна складова).

Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За змістом статей 76,89,95 ЦПК України поданий письмовий доказ повинен мати таку форму, яка дозволятиме при його огляді встановити його зміст, тобто дані про обставини, що мають значення для правильного рішення.

В апеляційні скарзі позивач вказує, з доданої до позову заяви позичальника чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також з неї вбачається, що відповідач була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку і погодився з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та правилами складає між ним та банком кредитний договір.

Проте, всупереч такому твердженню АТ КБ «ПриватБанк» у вказаній заяві є читабельними лише частково номер картки та дата відкриття рахунку, інші відомості повністю нечитабельні.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 червня 2007 року посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Зазначеними документами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) (пункт 1.1.7.11 Умов), закінчення дії договору (п.1.1.7.43 Умов) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов діяли на час підписання документів про які вказує позивач, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, що саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, нечитабельність заяви, на яку посилається позивач, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а подана заява є нечитабельною.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем, належними та допустимими доказами, не доведено факт укладення договору на який посилається позивач, а відтак позивачем не доведено і зобов`язання відповідача та його невиконання.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 16 квітня 2020 року.

Судді