Провадження 2/357/819/20
14 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя - Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання - Нізова А. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю, -
Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі - «Відповідач») незаконно одержаної допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Проведеною перевіркою додержання вимог законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що в Білоцерківському центрі зайнятості Відповідач ОСОБА_1 зареєструвався як такий, що шукає роботу 04.02.2019 року.
04.02.2019 року відповідно до порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних йому було надано статус безробітного та встановлена допомога по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
У заяві про надання статусу безробітного від 04.02.2019 року власним підписом Відповідачем було підтверджено, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено, ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення.
11.02.2019 року наказом НТ190211 Відповідачу було призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.
Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення Відповідачу відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» про, що було складено відповідний акт.
Відповідно до акту №190731 від 31.07.2019 року встановлено, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітний, Відповідач перебував на обліку в управленні пенсійного забезпечення військовослужбовців, та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримував пенсію за вислугу років з 30.09.2011 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 15.08.2019 року винесено наказ №134/01-07-19 про повернення Відповідачем ОСОБА_1 виплаченої допомоги по безробіттю, за період з 04.02.2019 року по 30.06.2019 року в сумі - 30 296,90 грн.
Акт разом з претензією №742-02 від 20.08.2019 року відправлено Відповідачу. Однак, добровільно у встановлений строк кошти повернуто не було.
Таким чином Відповідач не мав права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримував її безпідставно і незаконно.
Позивач просив суд стягнути з Відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 30 296,90 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.
В судове засідання представник Позивача не з`явився, засобами електронного зв`язку надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.61).
В судове засідання Відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. 23.12.2019 року через канцелярію суду Відповідачем було зареєстровано клопотання про звільнення його від сплати судового збору як особу, що має статус учасника бойових дій (а.с.41, 49-50, 59).
Згідно зі ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.
04.02.2019 року Відповідач звернувся до управління з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с.15-16).
Згідно з нарахуваннями допомоги по безробіттю та платежі, довідки №295 від 16.08.2019 року, Відповідачу за період з 04.02.2019 року по 30.06.2019 року нарахована та виплачена сума допомоги в розмірі - 30 296,90 грн. (а.с.14, 23-28).
Як вбачається з акту №190731 від 31.07.2019 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що Відповідач перебуває на обліку в службі зайнятості як безробітний з 04.02.2019 року. Згідно з розслідуванням за даними РЗО є військовим пенсіонером (а.с.19).
Відповідно до відповіді від 01.07.2019 року №582-03 наданої Управлінням обслуговування громадян Білоцерківський відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного Управління Пенсійного Фонду України у Київській області, Відповідач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з 30.09.2011 року та отримує пенсію (а.с.18).
20.08.2019 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості була направлена претензія Відповідачу з вимогою повернути незаконно отримані кошти виплачені Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості в сумі - 30 296,90 грн. (а.с.20).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних норм процесуального та матеріального та права України.
Так, судом встановлено, що відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.
Згідно з ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.
Судом встановлено, що на підставі заяви Відповідача, наказом №НТ190204 від 04.02.2019 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості останньому було надано статус безробітного з 04.02.2019 року, а також наказом №НТ190211 від 11.02.2019 року, йому призначено допомогу по безробіттю з 11.02.2019 року по 05.02.2020 рік (а.с.30).
Згідно з ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
В обґрунтування позову зазначено, що в процесі звірки даних Позивачем було встановлено, що Відповідач в період реєстрації та перебування на обліку, перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з 30.09.2011 року та отримує пенсію (а.с.18).
На підтвердження зазначених доводів було надано акт №190731 від 31.07.2019 року Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до якого в результаті проведеного розслідування встановлено, що в період перебування на обліку Відповідач є військовим пенсіонером та отримує пенсію з 30.09.2011 року.
В ході розгляду справи стороною Позивача доведено те, що Відповідач не повідомив Позивача про те, що він перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з 30.09.2011 року.
У той же час, згідно з п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону.
Згідно з довідкою від 16.08.2019 року №295, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню Відповідачем за період з 04.02.2019 року по 30.06.2019 рік становить суму в розмірі 30 296,90 грн.
Наказом Білоцерківського МЦЗ від 15.08.2019 року, було прийнято рішення щодо повернення Відповідачем отриманих під час перебування на обліку зазначених коштів, а також Відповідачу було надіслано претензію від 20.08.2019 року про необхідність добровільно повернути отримані кошти (а.с.20).
Доказів на підтвердження належного виконання вимог Позивача в частині повернення Відповідачем отриманих коштів в сумі 30 296,90 грн. матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження вжиття негайних заходів, в разі незгоди Відповідача із прийнятими рішеннями, щодо спростування отриманої Позивачем інформації про перебування на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.
За положенням ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування Відповідача на обліку в центрі зайнятості він порушив чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості, як безробітного та не повідомив про це відповідний центр зайнятості, достатніх доказів на спростовування доводів Позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, Відповідачем суду подано не було, суд приходить до висновку, що Відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю в сумі 30 296,90 грн., яка підлягає поверненню, а тому позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
При цьому, клопотання Відповідача про звільнення його від сплати судового збору як особи, що має статус учасника бойових дій задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Посилання Відповідача на Постанову Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №572/2088/17 є помилковим, оскільки у вказаній справі касаційний суд прийшов до висновку про достатність правових підстав для звільнення від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги особою, яка була позивачем у справі про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої їй джерелом підвищеної небезпеки. Тобто, вищезгадана справа дійсно була пов`язана з порушенням прав позивача, на відміну від даної справи.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21.04.2020 року.

СуддяВ. П. Цукуров