РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/6386/19

Провадження № 22-ц/4815/476/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Тимощук О.Я.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту 30 січня 2020 року

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Страхова група "ТАС" в особі Рівненської філії ПАТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ "Страхова група "ТАС" в особі Рівненської філії ПАТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП.

Позов мотивує тим, що 5 червня 2019 року, близько 9 год. 00 хв., на вулиці Млинівській в м. Рівне навпроти будинку №1б, водій автомобіля «Mazda-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , розпочав маневр лівого повороту, не переконавшись що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, зупинився, а в цей момент позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen-Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у зустрічному напрямку зі сторони вул. Макарова в напрямку вул. Біла м. Рівне, виявивши небезпеку для руху, загальмував, вивернув кермо вправо та виїхав за межі проїзної частини де допустив зіткнення із металевою огорожею. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні ушкодження і він тілесні ушкодження, винним у ДТП вважає водія ОСОБА_3 .

Позивач просить суд стягнути із ПАТ "Страхова група "ТАС" на його користь страхове відшкодування у вигляді матеріальної шкоди в розмірі 100 000 грн., стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 32 396,38 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та стягнути із відповідачів судові витрати, відповідно до задоволених позовних вимог, в тому числі витрати на правничу допомогу орієнтовний розмір яких вказує 38 237,72 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ ""Страхова група "ТАС" в особі Рівненської філії ПАТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте без повного з`ясування дійсних обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції покликається у своєму рішення на преюдиційність рішення суду у справі про адміністративне правопорушення. Однак, всупереч статті 277-2 КУпАП, ані ОСОБА_1 , ані його представник участі в апеляційному розгляді даної адміністративної справи не брали. Оскільки про час та місце розгляду справи в суді повідомлені не були, а неодноразові звернення до суду (27.08.2018 та 07.09.2018) з метою отримання інформації про справу та взяття участі в її розгляді були проігноровані судом.

Вказує, що місцевим судом, необґрунтовано були відхилені доводи представника позивача відносно того, що обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду можуть бути спростовані у загальному порядку, особою, яка не брала участі у справі на підставі ч.5 ст. 82 ЦПК України. Докази, які були додані до позовної заяви позивачем, зокрема висновки експертних досліджень, не були оцінені судом, відповідно до вимог статті 77-80,89 ЦПК України, а були автоматично відхилені з посиланням на принцип верховенства права та преюдиції, що суперечить позиції викладеній в постанові Верховного Суду у справі №761/29966/16 від 23.12.2019.

Зазначає, що експертом зроблено висновок про те, що при заданому комплексі вихідних даних, в дорожній обстановці дії водія автомобіля «Mazda-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1,10.4 ПДР України та, з технічної точки зору знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП. Під час дослідження доказів, судом було встановлено, що вихідні дані, які були використані при проведення даного експертного дослідження повністю відповідають матеріалам кримінального провадження та матеріалам справи про адміністративне правопорушення, пояснення позивача та відповідача.

Щодо позиції суду з приводу розподілу судових витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, вважає, що сама лише вказівка про наявність тих чи інших документів, зокрема, акту приймання-передачі робіт та платіжного доручення, не може слугувати підставою для висновку суду про підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем. Окрім того, надані документи, які нібито мали б обґрунтовувати заявлену відповідачем вимогу, не містили обов`язкових реквізитів для платіжних документів, а саме : квитанції на оплату послуг адвоката не містили підписів платника та працівника банку. Звідси слідує, що дані докази, не могли бути оцінені судом, як належні, достатні та допустимі, в розумінні статей 77,78,80 ЦПК України.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, а вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат залишити без задоволення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вважає її доводи безпідставними та необґрунтованими. Усі твердження апелянта зводяться до його незгоди із прийнятим рішенням та висновками суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив із засад визначених у ст. 1167 ЦК України, щодо обов`язкової наявності вини як підстави відшкодування шкоди та принципів преюдиції ї положень ч.6 ст. 82 ЦПК України відповідно до якої постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду , що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зазначає, що у рішенні суду наведено мотиви з яких підстав відхилено покликання позивача на ч.5 ст. 82 ЦПК України, оскільки преюдиційність постанови у справі про адміністративне правопорушення визначено ч.4 ст. 82 ЦПК України, а не ч.5 ст. 82 ЦПК України.

Вказує, що такі докази як наявні в матеріалах справи експертні дослідження теж судом були досліджені, однак суд їх відхилив як неналежні і такі, що не спростовують обставин викладених у постанові Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року справі №569/13109/18, яка має преюдиційне значення.

Крім того, зазначає, що твердження апелянта щодо незастосування практики Верховного Суду, а саме викладеної у постановах від 12.08.2019 №1340/5463/18 від 30.01.2019 №755/10947/17 від 23.12.2019 №761/29966/16-ц теж є голослівним, оскільки дані справи не є аналогічними даному спору, мають інший предмет і підстави та стосуються іншої правозастосовної діяльності, порядку вручення судових повісток, необхідності дослідження усіх доказів. З огляду на наведене просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях відповідача ОСОБА_2 відсутня вина, що встановлено постановою Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року у справі №569/13109/18, яка має преюдиційне значення.

Задовольняючи частково вимоги відповідача ОСОБА_2 щодо розподілу судових витрат та стягнення з позивача на його користь 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, виходив з того, що саме такий розмір витрат на правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами (участь в судових засіданнях, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції у справі, консультування, підготовка відзиву та інших процесуальних документів у справі), які були досліджені в судовому засіданні також і на предмет їх фактичної сплати і підтвердження понесення цих витрат належними документами.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 5 червня 2019 року, близько 9 год. 00 хв., на вулиці Млинівській в м.Рівне навпроти будинку №1б, водій автомобіля «Mazda-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , розпочав маневр лівого повороту, виїхав на смугу зустрічного руху, зупинився, а в цей момент позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen-Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у зустрічному напрямку зі сторони вул. Макарова в напрямку вул. Біла м.Рівне, вивернув кермо вправо та виїхав за межі проїзної частини де допустив зіткнення із металевою огорожею, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні ушкодження.

Автомобіль марки «Volkswagen-Passat», р.н. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № НОМЕР_3 , дата реєстрації 24.09.2014 року.

12.03.2018 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС»» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5538188 (далі Договір), відповідно до умов якого застраховано цивільну відповідальність власника автомобіля марки «Mazda-323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , термін дії полісу з 13 березня 2018 року по 12 березня 2019 року. З пунктів 4, 5 вказаного Договору слідує, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн., розмір франшизи 0 грн., що не заперечується сторонами.

Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області від 27.06.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003311 від 05.06.2018 року закрито в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, з вирішенням питання про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 липня 2018 року №569/13109/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року у справі №569/13109/18, яка набрала законної сили, згадану Постанову Рівненського міського суду від 20 липня 2018 року відносно ОСОБА_2 скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В постанові Апеляційного суду Рівненської області у справі №569/13109/18 встановлено: що, «як вбачається із схеми ДТП, а також відео запису моменту ДТП, що наявні в матеріалах справи, водій транспортного засобу «Volkswagen-Passat», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , проїжджаючи перехрестя, допустив порушення п.п.11.2, 12.1, 12.3 ПДР України, а саме не вибрав безпечної швидкості руху та не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу.

Вказане, зокрема, підтверджується тим, що на схемі до протоколу огляду відсутній гальмівний шлях транспортного засобу «Volkswagen-Passat», р.н. НОМЕР_2 . Окрім того, згідно п.11.2 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. Однак водій транспортного засобу «Volkswagen-Passat», р.н. НОМЕР_2 не зайняв положення якнайближче до правого краю проїзної частини.»

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є … 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

Відповідно до ст. 1187,1188,1167 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів…, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про застосування до правовідносин, що склались норми ч.5 ст.82 ЦПК України. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що при вирішенні даного спору слід застосовувати норму ч.6 ст.82 ЦПК України, а саме, що підставою звільнення від доказування є … постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи наведені норми права та докази в справі, місцевий суд дійшов вірного висновку, що одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі дорожньо-транспортної пригоди, є вина, яка в діях іншого водія, учасника ДТП ОСОБА_2 відсутня, а підтверджено лише вину водія ОСОБА_1 , якому і завдано шкоду, а тому вона йому, як матеріальна так і моральна, не відшкодовується.

Виходячи з норм ст.ст. 3,5,6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», хоч дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, однак підстав для настання цивільно-правової відповідальність застрахованої особи, чи її страховика ПАТ "Страхова група "ТАС" в особі Рівненської філії ПАТ "Страхова група "ТАС" немає. ДТП сталось не з вини страхувальника ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дав належну оцінку висновкам експертних досліджень №3.1.-7-Д/18 від 26.12.2018 року, №1/19 від 30.01.2019 року, №Т-11/19 від 14.03.2019 року, складених Рівненським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, з вихідними даними наданими зацікавленою стороною, як неналежні і такі, що не спростовують обставин викладених у постанові Апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2018 року у справі №569/13109/18, яка має преюдиційне значення та які проводились після її ухвалення і експертами до уваги не взяті.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.п."в" п. 4 ч. 1 ст. 382, ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич