УХВАЛА

(про забезпечення позову)

"22" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інн НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , інн НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , інн не відомий), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інн НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , інн НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , інн не відомий) про витребування майна з чужого незаконного володіння та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року вказану позовну заяву прийнято до провадження судді Зуб Г.А.

В матеріалах справи також міститься заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 160,4 кв.м.; автостоянку № НОМЕР_5 в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-18, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 19,9 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_8 на 3-му поверсі в будівлі літ. А-7, загальною площею 489,6 кв.м., в будівлі літ. А-7, А1-2 загальною площею 170,9 кв.м.; машиномісце (паркінг) №2/52 в будівлі підземної автомобільної стоянки літ. А-2 (шоста черга будівництва, блок 8.2), який розташований за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 14,8 кв.м.; приміщення-апартамент № НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 100,6 кв.м.; паркінг (машиномісце) № НОМЕР_7 за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 13,6 кв.м.; квартира АДРЕСА_11 , загальною площею 151,40 кв.м.; нежитлове приміщення 1-го поверху та підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_12 , літ. А-5, загальною площею на першому поверсі 1182,7 кв.м. та в підвалі площею 1083,1 кв.м.; та заборонити проведення реєстраційних дій Міністерством юстиції України, його територіальними органами, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб`єктам, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти та/або скасовувати дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та/або корегувати зміни до записів, в тому числі шляхом обтяження вказаних об`єктів нерухомого майна, посилаючись на те, що спірне майно може бути відчужено, що може призведе до неможливості виконання рішення суду у справі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.04.2020 року, вказана заява була перерозподілена судді Зуб Г.А. 22.04.2020.

26.11.2019 року через канцелярію суду подані заперечення вказану заяву, в яких представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Журкова В.І., в яких він просить відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що вказана заява не відповідає положенням ст. 151 ЦПК України, а саме, не обгрунтовано необхідність забезпечення позову, не зазначено ціну позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не обгрунтовано доцільності вжиття декількох заходів, та не зазначені РНОКПП або серія та номер паспорта відповідачів, та не надано жодних доказів на підтвердження вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Заявник в своїй заяві просить розглянути вказану заяву без його участі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Предметом спору в даній позовні заяві з урахування уточненням становить наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 160,4 кв.м.; автостоянка №8 в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-18, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 19,9 кв.м.; нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_8 на 3-му поверсі в будівлі літ. А-7, загальною площею 489,6 кв.м., в будівлі літ. А-7, з прибудовою літ. А1-2 загальною площею 170,9 кв.м.; машиномісце (паркінг) №2/52 в будівлі підземної автомобільної стоянки літ. А-2 (шоста черга будівництва, блок 8.2), який розташований за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 14,8 кв.м.; приміщення-апартамент № НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 100,6 кв.м.; паркінг (машиномісце) № НОМЕР_7 за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 13,6 кв.м.; квартира АДРЕСА_11 , загальною площею 151,40 кв.м.; нежитлове приміщення 1-го поверху та підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_12 , літ. А-5, загальною площею на першому поверсі 1182,7 кв.м. та в підвалі площею 1083,1 кв.м.

Надані позивачем при подачі позову докази ( відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 03.10.2019 року) підтверджують обставини, що відповідачам на праві власності належать об`єкти нерухомості. Однак, вказана інформація на момент розгляду вказаної заяви може бути змінена, а інших доказів матеріали справи не містять.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

В матеріалах справи будь-яких докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні, крім оголошення про продаж нежитлових приміщень на сайті «ОЛХ» по АДРЕСА_12 .

Посилання представника відповідача, що вказана заява не містить пропозицій зустрічного забезпечення, та не зазначення в заяві РНОКПП або серії та номер паспорту відповідачів, необхідності застосування заходів забезпечення позову не є підставою для її повернення, оскільки доказів того, що позивачу дійсно відомі РНОКПП або серія та номер паспорта відповідачів матеріали справи не містять.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуальної норми, суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу , що він не позбавлений права, в порядку ст.154 ЦПК України звернутися до суду із заявою про застосування зустрічного забезпечення позову, зазначивши про відповідні обставини та додавши необхідні докази.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном, а тому, приймаючи до уваги предмет спору, суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_11 , та на Ѕ частку нежитлових приміщень 1-го поверху та підвалу в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_12 , є співмірними із заявленими позовними вимогами, тому вважає за необхідне до розгляду справи по суті накласти заборону відчуження на вказане нерухоме майно, оскільки вбачається імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача, а тому вона підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення заборони відчуження на спірне майно, а не арешту, а в іншій частині заяви суд також відмовляє у зв`язку з відсутність доказів того, що на момент розгляду даної заяви вказане майно належить саме відповідачам, та може бути відчужене.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 151,4 кв.м., реєстраційний № 00 - до вирішення справи по суті.

Накласти заборону відчуження на Ѕ частку нежитлових приміщень 1-го поверху №1-11, 25, загальною площею 704,3 кв.м. (реєстр. № 01), та підвалу (реєстр. № 101, та № 101) в літ. «А-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_12 - до вирішення справи по суті.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд протягом 15 діб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

ОСОБА_1 позивач, адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 відповідач, адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 відповідач, адреса: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

ОСОБА_4 відповідач, адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

ОСОБА_5 - відповідач, адреса: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

ОСОБА_6 відповідач, адреса: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Суддя Г.А. Зуб