Справа № 2-358/2011
Провадження № 22-ц/810/106/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

скаржник- ОСОБА_1

стягувач - ОСОБА_2

державний виконавець Новопсковського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецькусправу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Чалого А.В. в м. Сєвєродонецьк Луганської області

за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами неправомірними,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст заяви

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 гривень неправомірними.

В обґрунтування заяви зазначив, щорішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 05 серпня 2011 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до повноліття дитини.

13 грудня 2019 року заявнику стало відомо, що державним виконавцем йому додатково нарахована заборгованість за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 грн., у зв`язку з отриманням доходу від продажу транспортного засобу.

Проте, заявник зазначає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу здійснив ОСОБА_4 , який діяв від його імені за дорученням, а тому вважає, що дохід від відчуження рухомого майна отримав не він, а ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що дохід від продажу транспортного засобу не є регулярним доходом чи способом заробітку, а є конвертацією майна у грошовий формат, та є таким, що не входить до Переліку виду доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993 р. №146.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за аліментами неправомірними, стягувач - ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження ? Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з положень СК України, зокрема положень ст. 81, ч. 3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ст. 183 СК України та дійшов висновку про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 гривень.

При цьому суд послався на правову позицію викладену в Постанові від 05.09.2019 року, ухваленою Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в справі №760/4569/18-ц.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірними дії державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 гривень.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що дохід від продажу належного платнику аліментів рухомого майна не можна вважати доходом у розумінні ст.183 СК України так і Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМ України №146 від 26.02.1993 року, оскільки він є не регулярним доходом чи способом постійного заробітку, а конвертацією майна у грошовий формат, тому з нього не можуть нараховуватися та стягуватися аліменти.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 04 березня 2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з положень СК України, зокрема положень ст. 81, ч. 3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ст. 183 СК України та дійшов висновку про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 гривень.

При цьому суд послався на правову позицію викладену в Постанові від 05.09.2019 року, ухваленою Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в справі №760/4569/18-ц.

Також, суд зробив висновок про те, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справа № 683/2694/16-ц.

Проте судова колегія не може погодитися з висновком суду про те, що продаж транспортного засобу є доходом боржника в розумінні законодавства та є підставою для нарахування заборгованості за аліментами.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За умовами частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1,2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлено, що згідно виконавчого листа №2-358/2011 від 21.12.2017 року, виданого Новопсковським районним судом Луганської області з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) щомісячно, з дня реєстрації позовної заяви до повноліття дитини.

З копії розписки від 03 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , за що сплатив на користь ОСОБА_1 50000 грн.

06 вересня 2017 року ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 , який діє на підставі доручення продавця, уклав з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу 4443/2017/611719 транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , ціна якого складає 81562,96 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №13772 вбачається, що у ІІІ кварталі 2017 року ОСОБА_1 отримав дохід від продажу рухомого майна у розмірі 81562,96 грн.

Станом на 30.11.2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за аліментними платежами у розмірі 20390,73 грн., що підтверджується довідкою №7279/17.22-77 від 13.12.2019 року, наданою Новопсковським РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підставою для нарахування заборгованості за аліментами в сумі 20 390, 73 грн. є отримання скаржником доходу за продане рухоме майно (автомобіль) у 2017 році, що є ј частиною від доходу згідно рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 05.11.2011 року.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 6 ст. 71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

В силу ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом

Згідно пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 р. №87 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 червня 1999 р. №398/3691 "Звіт про фінансові результати", під доходом розуміють збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (крім зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Отже, як економічна категорія доход в загальному розумінні означає потік грошових та інших надходжень за одиницю часу і складається з таких пофакторних елементів, як прибуток, заробітна плата, процент, рента та інше.

Судова колегія з урахуванням наведеного вище щодо тлумачення поняття доходу, положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» погоджується з доводами апеляційної скарги, що дохід від продажу належного платнику аліментів рухомого майна не можна вважати доходом в розумінні як ст.181,183 СК України так і зазначеному вище Переліку, оскільки він не є регулярним доходом чи способом постійного заробітку, а є конвертацією майна у грошовий формат.

Також, є слушним довід апеляційної скарги щодо помилкового посилання суду на постанову від 05.09.2019 року, ухваленою Об`єднаною палатою касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в справі №№760/4569/18-ц, оскільки в зазначеній справі предмет розгляду є інший.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим, постановлена ухвала підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення скарги та визнання дій державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 грн. неправомірними.

Керуючись ст.367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 441 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати дії державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо нарахування заборгованості за аліментами за вересень 2017 року у розмірі 20390,73 грн. неправомірними.

Стягнути з Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Судді Ю.В.Єрмаков

В.А. Коновалова

В.М.Луганська