РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2020 рокуСправа №451/1514/19
Провадження № 2/451/392/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1514/19 за позовом ОСОБА_2 до Радехівської міської ради Львівської області (Немилівський старостинський округ) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області (Немилівський старостинський округ) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Синьків, Радехівського району Львівської області помер дядько ОСОБА_3 (надалі «Спадкодавець»), що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 03 вересня 2010 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 15.05.2019 року, 13.11.1965 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Після шлюбу ОСОБА_4 присвоїла собі прізвище ОСОБА_5 . Згідно Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 виданого 07.05.2008 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Довідки №215 від 02.08.2019 року виданої Синьківським старостинським округом Радехівської міської ради: « ОСОБА_6 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 і склад сім`ї її був слідуючий: 1. ОСОБА_3 чоловік, 1942 р.н.; 2. ОСОБА_2 племінник, 1967 р.н. ОСОБА_2 проживав за даною адресою без реєстрації». Отже, спадкоємцем за законом першої черги майна померлої ОСОБА_6 був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину спільним проживанням з померлою на день її смерті та незаявленням відмови від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були рідними братами, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, серії НОМЕР_3 виданого Радехівським районним бюро ЗАГС Львівської області та серії ІУ НОМЕР_4 виданого Радехівським районним бюро ЗАГС Львівської області 29.07.1962 року. Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_5 виданого 16.01.1968 року вбачається, що він є сином ОСОБА_7 . Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_3 , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, успадкованих ним від дружини ОСОБА_6 , що підтверджується наступним: Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030005, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року за № 10581. Згідно Довідки №214 від 02.08.2019 року виданої Синьківським старостинським округом Радехівської міської ради: « ОСОБА_3 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 . З ним за вказаною адресою проживав без реєстрації ОСОБА_2 , 1967 р.н. - племінник». Маючи намір оформити спадщину після смерті дядька, позивач звернувся до Державної нотаріальної контори нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини, у зв`язку з пропущеним терміном прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (оригіналу державного акту на право приватної власності на землю) через його втрату, а також неможливістю встановити факт спільного проживання Позивача із Спадкодавцем на час смерті, оскільки в паспорті Заявника наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: с. Немилів, Радехівського району Львівської області. Крім Позивача, інших спадкоємців, які б претендували на майно ні за законом, ні за заповітом немає. Позивач після смерті Спадкодавця, фактично прийняв спадщину оскільки перед смертю та на день смерті проживав із Спадкодавцем без реєстрації і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 2,3000 гектарів, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І-ЛВ №030005 належать ОСОБА_6 . Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини із Спадкодавцем - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом від Спадкодавця - ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030005 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10581 від 11.08.2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,3613 гектарів (кормові угіддя); земельну ділянку загальною площею 0,3873 гектарів (кормові угіддя); земельну ділянку загальною площею 0,2633 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 1,2881 гектарів (ріллі).

У підготовче судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримує повністю та просить задоволити.

Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області (Немилівський старостинський округ), скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.32).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Синьків, Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 03 вересня 2010 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 15.05.2019 року, 13.11.1965 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Прізвище після шлюбу ОСОБА_4 Загурська (а.с.14).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 виданого 07.05.2008 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

З Довідки №215 від 02.08.2019 року виданої Синьківським старостинським округом Радехівської міської ради, вбачається, що ОСОБА_6 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 і склад сім`ї її був слідуючий: ОСОБА_3 чоловік, 1942 р.н.; ОСОБА_2 племінник, 1967 р.н. ОСОБА_2 проживав за даною адресою без реєстрації (а.с.16).

Згідно з Свідоцтвами про народження, серії НОМЕР_3 , виданого Радехівським районним бюро ЗАГС Львівської області та серії НОМЕР_6 , виданого Радехівським районним бюро ЗАГС Львівської області 29.07.1962 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були рідними братами, оскільки в графі батько значиться ОСОБА_8 та в графі мати ОСОБА_9 (а.с.17).

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_5 , виданого 16.01.1968 року, він є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.с.18).

З Довідки №214 від 02.08.2019 року виданої Синьківським старостинським округом Радехівської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 . З ним за вказаною адресою проживав без реєстрації ОСОБА_2 , 1967 р.н. племінник (а.с.24).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030005, виданого 11.08.2000 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10581, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_6 (а.с.19).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини із Спадкодавцем - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом від Спадкодавця - ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності відповідно до зареєстрованого Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030005 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10581 від 11.08.2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,3613 гектарів (кормові угіддя); земельну ділянку загальною площею 0,3873 гектарів (кормові угіддя); земельну ділянку загальною площею 0,2633 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 1,2881 гектарів (ріллі).

Стягнути з Радехівської міської ради Львівської області (Немилівський старостинський округ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителя с.Немилів, Радехівського району, Львівської області, судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовленого 3 лютого 2020 року.