Справа № 683/1861/19
У Х В А Л А

16 квітня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі судді Бондарчук Л.А. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» про забезпечення позову,

встановив:

5 липня 2019 року ТОВ «Міронекс» звернулось в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6п1/33 VII від 22 лютого 2019 року та договору оренди землі від 22 лютого 2019 року.

В провадженні Старокостянтинівського районного суду перебуває вищевказана цивільна справа.

14 квітня 2020 року до Старокостянтинівського районного суду ТОВ «Міронекс» подало заяву про забезпечення позову, у відповідності до якої просить заборонити вчиняти будь-які підготовчі та будівельні роботи щодо прибудови приміщень холодильних камер під торгові приміщення по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :04:02:0126 до закінчення розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Старокостянтинівської міської ради № 6 п.1/33/VII від 22.02.2019 року «Про надання земельної ділянки в оренду фізичні особі» затверджено проект землеустрою щодо відведення розташованої по АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 200 м.кв. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови кадастровий номер :04:002:0126 та надано її у користування ОСОБА_1 в користування на умовах оренди терміном на 5 років. Земельна ділянка надана для обслуговування об`єкта нерухомого майна, приміщення холодильних камер.

Позивач вказує, що з початку квітня 2020 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на спірній земельній ділянці проводиться реконструкція з прибудовою приміщень холодильних камер під торгові приміщення по АДРЕСА_1 . 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 без попередження позивача самовільно з використанням портативної різальної техніки зняв належні позивачу навіси над приямками вікон підвального поверху будівлі готелю «Случ». Окрім цього, ТОВ «Міронекс» вказує, що представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порушення норм п. 15.2. ДБН Б2.2-12:2019 здійснено підготовчі роботи, на які відсутні відповідні дозвільні документи компетентних органів.

В зв`язку з чим, позивач вважає, що необхідно застосувати заходи, оскільки ОСОБА_1 не повинен виконувати підготовчі та будівельні роботи з добудови приміщень холодильних камер до вирішення питання в суді, так як у випадку задоволення позову будуть застосовані наслідки недійсності правочину у вигляді повернення сторонами усього отриманого за недійсним правочином в натурі.

ТОВ «Міронекс» зазначає, що ним оскаржуються документи на підставі яких у відповідача ОСОБА_1 виникло право користування земельної ділянки, а норма ст. 120 Земельного кодексу України пов`язує право користування земельною ділянкою з наявністю об`єкта нерухомого майна та з переходом права власності на нього відбувається і перехід права користування земельною ділянкою, а тому до моменту вирішення спору по суті відповідач ОСОБА_1 повинний бути обмежений у проведенні будь-яких будівельних робіт на спірній земельній ділянці.

Вказане зумовлює необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України заборонити вчиняти будь-які підготовчі та будівельні роботи щодо прибудови приміщень холодильних камер під торгові приміщення по АДРЕСА_1 га земельній ділянці кадастровий номер :04:02:0126 до закінчення розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали зави про забезпечення позову та матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6п1/33 VII від 22 лютого 2019 року та договору оренди землі від 22 лютого 2019 року, прийшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009 року), а саме: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивач вказує про на спірній земельній ділянці проводиться реконструкція з прибудовою приміщень холодильних камер під торгові приміщення по АДРЕСА_1 без відповідних дозвільних документів.

В той же час, позивачем в заяві зазначено, що згідно Реєстру дозвільних документів міститься запис про повідомлення ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 , внесений органом архітектурно будівельного контролю до Реєстру за № ХМ 553. З наведеного слідує, що відповідач ОСОБА_1 розпочав будівельні роботи у відповідності до порядку встановленого законодавством.

Приямки вікон приміщень, про які вказано ТОВ «Міронекс» в заяві не є об`єктами права власності та не є окремим нерухомим майном. Вчинення відповідачем ОСОБА_1 в тому числі перешкод в доступі до вказаних приямок вікон підвального поверху не підтверджено належними та допустимими доказами, а також не надано доказів про відсутність проекту реконструкції приміщення холодильних камер, які не є предметом позову. Саме твердження позивача про відсутність проекту не приймається судом, оскільки не стосується предмету позову у вказаній справі так не підтверджено доказами. Обґрунтування ТОВ «Міронекс», що ОСОБА_1 здійснюється будівництво господарським способом також не заслуговує на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження цього позивачем до суду не надано.

З огляду на викладене вище, ТОВ «Міронекс» не надано суду інших належних та допустимих доказів, які свідчать, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить виконання рішення суду у справі, предметом спору в якій є рішення Старокостянтинівської міської ради №6п1/33VІІ від 22.02.2019 р. та договір оренди землі від 22 лютого 2019 року або позбавить заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень стст.149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «Міронекс» просить визнати недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6п1/33 VII від 22 лютого 2019 року та договір оренди землі від 22 лютого 2019 року.

В той же час, саме посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Потенційна можливість вчинення відповідачем певних дій без надання відповідних доказів не може слугувати підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, а посилання ТОВ «Міронекс» на обставини, які можуть виникнути в майбутньому є лише припущенням. Не заслуговують на увагу інші доводи викладені у заяві, так як вони не підтверджують необхідності забезпечення позову і не вказують на неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

До аналогічних висновків при розгляді заяв про забезпечення позову прийшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2018 року по справі №183/5864/17-ц, від 13 січня 2020 року по справі №183/5864/17-ц.

Враховуючи те, що позивачем не наведено об`єктивних підстав реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 153, 260, 261 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Міронекс» про забезпечення позову по справі № 683/1861/19 за позовом ТОВ «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 6п1/33 VII від 22 лютого 2019 року та договору оренди землі від 22 лютого 2019 року.

Ухвала негайно набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її підписання.

Якщо у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: